36 



KEINÖ GON-SLAGTET, 



kokar äfven sädana torkade, med gryn och rofvor. Rok« 

 ta försäljas de ocksä af Kemiboerne marktals. ßästa sät« 

 tet likväl att tillreda dem för langte bruk och föryttrande 

 tili afiägse orteT, är att sylta dem, som sker pä föijande 

 vis. Genast efter fängsten gnides Raken mellan händerna 

 med aska, för att borttaga den slem och svartaktiga färg 

 som betäcker den, dä ban sedan , sköljd i vatten, blir 

 blank som silfver. Derefter afskäres hufvudet och stjerten, 

 tarmen utdrages, och fisken beströs med nägot Lünebur- 

 ger salt, hvari hau ligger ett halft dygn. Saltets man gel 

 bor dock vara mättlig, emedan smaken eljest förloras äf- 

 ven som färgen. Nu stekes fisken pä halster och inlägges 

 i kaggar hvarftals med kryddpeppar, stötta kryddneglikor, 

 kardemummor och lagerbärsblad, och stark ättika öfver- 

 gjutes, hvarefter nägon tyngd pälägges. Sä tillpackad, 

 igensläs kaggen; men genom ett pä sidan gjordt svickhäl, 

 päfylles mer ättika efterhand. Detta är sä myeket nödi- 

 gare, som dä ättikan minskar sig, fisken snart härsknar, 

 men väl skött och handterad kan länge tili bruk förvaras. 

 I Tyskland, Markbrandenburg och Pommern, använde* 

 en lika metod. Detsamma sker äfven i England, der Nein- 

 ögon finnes tillika med det stora slaget, i Themsen, Se- 

 vern och Dee floden *}. En stor mängd säljes ock tili 

 Holländarne säsom bete vid deras kabeljo-fiske. Pennant sä- 

 ger, att öfver 45o,ooo biifvit säldeinom enoch samma ärstid, 

 tili 40 sh. st. tusendet. Äfven tili bete för Buttor (Pleuro- 

 nectes Rhombus), sälja fiskrarne pä Themsen ärligen tili 

 Holland för 700 pund st. I Curland uppdrages en mye- 

 kenhet Neinögon i vissa floder vintertiden med nät, som 

 läggas under isen genom de derpä huggna vakar. Fisken 

 aedpackas sedan i snö, för att vidare försändas. 



•) Detta eller HafsNeinögon , Sro i synnerhet myeket värderade i Eng- 

 land för tmaken. Staden Gloucester brukade förr, enligt en «ekter 

 gammal plägsed , att omkring Jultiden sända tili hofvet en stor 

 Lamprey-pastey. Men historien ora Engelska Konungarne intygar, 

 att Htnric I at sig sjuk pä sädan mar och afsomnade. Den förlora- 

 de dock icke i förtroendet , ty Henric 4 (i England) utgaf skydds- 

 bref för de fartyg, som künde hämta Neinögon för hans Gemäi* 

 bord ; och hau« cftwträdare gynnade äffen längsten g-enom järskü- 

 U pabud. 



