$ A5?D PILL- Sti AND A» 



§7 



platt an rund, hopsatt af io leder, med dubbla ringar e- 

 mellan hvar, som ätsküja dem. Grundfargen är rödbrun 

 och askgrä, raen inunder nägot blekare. Tid sidorna af 

 hvar led shta tofsar af svarta styfva här, som äro längst 

 vid den öfversta. Heia ytan är betäckt med kortahär,och 

 5 rader blekbrunn värtor löpa längsefter ofvanpä bälgen, 

 äfven som pä lika sätt och vägvis gäende ränder pä undra 

 sidan. Tre par bltkgula och genomskiniiga fötter utgä Iran 

 sidorna af bälen; det medlersta paret bar 4 Jeder, det 

 första och sista blott 3, Jikväl är det tredje starkast och 

 gömdt under bälgen. I stallet lör klor slutas fotspetsarne 

 med syllika uddar. 



Sä skapad och utrustad väljer larven, redan frän sin 

 första älder, sitt tiühäii i sanden, i hvilken naturen lärde 

 honom att ensam och utan biträde forma ett för hans föd- 

 krok passande näste. Pä sandiga trakter, stundom i-skogs- 

 brynet, i synnerhet der solen staikast veikar, upptäcker 

 man här och der en större eller mindre grop af trattlik 

 figur och i — 5 tu ms tverlinie vid öfversta omkretsen. Des- 

 sa äro spar efter larven, och se här de konsrgrepp han 

 brukar att förfärdiga dem. För att finna ett passande stalle 

 pä ytan af det sandiga faltet, kryper han först temligen 

 vidt omkring eller uck i slingrande riktning, liksom att 

 undersoka om nägot hinder skulle möta honom. Under 

 detta gär han haklanges, aldrig framät, och all tid med 

 kroppen betäckt af sandea. Passar belagenheten honom, 

 sä äterkoinruer han, sedan han gjort en omkrefs tili stal- 

 let der han började, och vänder sig derpä inät, och fort- 

 far beständigt i spiral gang tilis han hinner tili medelpunk- 

 ten. Nu är da anläggningen gjord, raen som gropen för 

 ändamälet fordrar en skäliik skapnad, sä mäste den san- 

 den som vid de första färornas formerande qvarbHfvit, 

 bortskaffas, och tili den ändan begagnar larven sitt breda 

 hufvud och i kors slutna käftar, pä hvilka han, under 

 bufvudets hastiga röreiser ät sidorna, samt med üllhjelp 

 af lötterna, än pä ena än pä andra sidan, upphämtar san- 

 den, och genast som en biixt kastar sig bakät i höjden 

 oth med detsamma slänger sanden ofta qvartersvidt ur gro- 

 pen. Arbetet fortsättes ailtid utifrän inät, liksom kring ba- 

 sen af en kägia, hvilken bestandigt aftager genom den 

 nedskridande sanden och slutligen föisvianer, da gropen, 

 uttömd, erhäller det d]up och vidd och den jemna slutt- 

 Eing som erfordras. Djupet är yanligt | af vidden upptilk 



