43 



PERL-MUSSLA, 



Cesar, par iooo är sedan, började sin härfärd tili Brita- 

 nien af begär tili de perlor som der skulle Finnas sä stora, 

 att man künde pröfva vigten af en enda med banden, och 

 det berättas äfven att han hemförde tili Rom en sköld be- 

 satt med Brittiska Perlor och upphängde den i ett ät Ve- 

 nus genetrix heigadt tempel % Vära egna äidre författa* 

 re omtala ocksä skönheten af de perlor, som blifvit sam- 

 lade i Norrland och i Stockholm försälde, och, som de 

 säga, kunnat täfla med Orientens **). Likväl lär ingen af 

 de Earopeiska nägonsin förtjent nanin af Parango7ier , en 

 benämning som man gifvit Orientaiiska perlor af utomör- 

 dentlig storlek, säsom Cleopatras ryktbara, hviika Vilnius 

 tillägger ett värde af 540000 R:d. ***}. Philip II i Spanien 

 erhöil 1579 en af ett dufeggs storlek och värderad tili 

 14400 dukater. Kejsar Rudolph ägde en annan, stor som, 

 ett muskott och vägde 5o karat, samt kallades la PelegrU 

 na. Tavernier omtalar ocksä en, buren af en Persisk Mo- 

 nark är i633. Den var säid af en Arab för 32000 Tornaus, 

 som gör 441600 R:d. B.ko. 



Perlor ha liksom ädelstenar ett inbilladt värde, men 

 de äga företräde framfär de sednare, hviika genom men- 

 niskans ätgärd mäste först erhälla deras lysande anscende, 

 emedan naturen har, sä tili sägandes, tillämnat dem iör 

 att lata konsten fullkomna arbetet. Men perl an äger afsig 

 sjelf denna oförlikneliga klarhet som gör hennes heia vär- 

 de. Redau fulibordad i hafvets afgrund, synes naturen 

 hafva laet sista handen vid henne innan hon lemnat mo- 

 dersskötet. 



Perlor, hvilkas vatten är hvitt, äro mest värderade i 

 Europa, der de inhemska stöta oftast liksom i bläu. Hos 

 en del Indiska faller det hvita i guit, och sädana ge India- 

 ner och Araber företrädet. Det gifves ocksä blyfärgade, 

 mörka samt helt och hället svarta, hviika olikheter torde 

 bero af stallet i musslans kropp som alstrar dem, och af 

 trakten der musslan lefver och tagit sin föda; ty man bar 

 funnit, att der elfvattnet utblandas genom tillopp af annat 

 frän kärr eller stallen der jernockra röjes, blifva perlorna 

 dunkla, rostiga och bruna, äfvensom sjelfva skalen utanpä. 



ral-perlor eller nun da b ergkris taller , misstagne aF okunniglieten för 

 verkliga perlor. 



*) Plinius 1, c. Y« 5o» **) — Y« §0, ***), Cfcbeffer. Lappoma. s. 3/8., 



