4a 



PERL -MUS SLA 



reda dessa. Vi anmärke endast, att PerlMusslans slägte, 

 hvad namn det egentligen mä behälla, igenkännes säsom 

 Likshaligt med nästan bilhlutna shal , af mindre bredd 

 tversofver , forenade med en stor hnyltand > gümd i en 

 motsvarande hälighet i det andra skalet , samt genom 2 

 nedanjor hynslet löpande sJdfvor *). 



Orrs Perl-Musslan icke döljde sitt värde inom sig, skulle 

 ulseendet af dess yta göra den föga anmärkningsvärd. Hon 

 bar ett tjockt svart eller svartbrunt skal, som konsten fä- 

 fängt bjader tili att försköna, füllt af skrynklor och tvers- 

 för gäende ojemnheter, som ofta skifva sig, icke olikt o- 

 stronskalen. Storleken är olika; i längden icke sällan 2| 

 tiim , och i bredden 5^. Den finnes emedlertid bade min- 

 dre, och troligen pä somliga orter större. Ledgängen är 

 litanpä nägot utstäende, iäderaktig, glänsande och nästan 

 genomskinlig. Skalen gapa omärkligen vid sidorna , men 

 Jikväl nägot mer vid den ena , och äga midtpä ä ömse si- 

 dor en synbar inböjning, samt afsmalna framät medmera hop- 

 tryckt och hvassare kant än bakefter, der musslan är myc« 

 ket rundare. I allmänhet äro skalen mer stötta och slitna 

 och liksom maskstungna, än vanligen ses pä andra i sött 

 vatten lefvande (Ström) musslor. 



Naturen tyckes ändä velat ersätta förlusten af en gran- 

 nnre yta med fägringen af skalens insida. Den perlemor- 

 glans som densamma besitter mer än nägon annan Ström- 

 mussla, närmar sig framför andra tili den äkta Perlemorn, 

 Oceanens egendom **). Kring heia inre kanten löper en 

 brun eller grä rand, sannolikt den sista anskjutning som 

 djuret gjorde innan skalen erhällit deras rätta storlek. 

 Denna rand synes derfore mindre tydligt pä dem som än- 



äro mest tillslutna vid ändarne, m. m. hafva Snäckkännare förenat 

 dem under ett annat slägfnamn: Unio , som dock icke var särdeles 

 Yäl valdt, emedan endast de äkta perlorna fordom dermed utmärktes , 

 men äfven af felaktig grund, att blott en enda fullkomlig perla skulle 

 £nnas i musslan. 



*) Jllya pictorum och denna äro sä beskaffade: de egentlige Ulfas 

 (truncata och arenaria) äga, utom nägon olikliet i vissa delar hos 

 djuret och en i ändarna gapande mussla, vid hängslan i stallet för 

 tand , en stor utstäende skifva under det ena skalets knylar, som 

 icke mottages af nägon motsvarande hälighet i det andra. 



•*) Denna är egentligen skalen af den äkta Perl-musslan (Mytilus marga. 

 ritiferus Link. Avicula margaritifera Cuv.), ehuru Perleraor äfven ta- 

 ges af andra , säsom arter af Haliotä , m. fl. 



