58 



4. ST. HERBACEA (HUDS.). Løv hindeagtigt, blygraat 

 eller brunt. 



Koerb. Syst. 68; Fl. Dan. T. 1124; Ricasolia Nyl. Scand. 97. 



Den ligner en Parmelia. Løvet er noget glinsende, 

 glat eller lidt rynket. Sporerne ere bredt tenformede, 2- 

 rummede. 



Paa Bøgestammer paa Møens Klint (M. Vahls Herb.). 



Anni. Denne Slægt, som er langt talrigere repræsenteret paa 

 den sydlige Halvkugle, anses af Hooker og Nylander for 

 at indeholde de fuldkomneste Laver. De tre Slægter, hvori Ny- 

 lander deler den, ere maaske lige saa godt adskilte som Platysma 

 og Evernia ere det fra Parmelia. 



PARMELIA ACH. 



Sporer ellipsoidiske, 1 -rummede, lyse. 



Løvet er lappet eller fliget; Underfladen er sortbrun 

 (hos P. aleurites hvidlig brun) med blegere Ender og sorte 

 Hæftetraade (hos P. physodes nøgen). Arterne med lyst 

 Løv forekomme undertiden pletvis eller helt med et sygeligt, 

 blaalig sort Anstrøg (formae obscuratae). Frugterne ere tal- 

 rigst henimod Midten af Løvet, tynde, rødbrune eller brune 

 (hos P. olivacea sortgrønne). Safttraadene ere ukjendelige 

 og Sporegjemmernes Vægge fortykkede; Sporerne have som 

 oftest ligesom hos Evernia og Lecanora to runde Draaber 

 ved Siden af hinanden. Sædhusene ere sorte, spredte og 

 indeholde lige, undertiden paa Midten lidt indsnørede, Sper- 

 matier, siddende paa faaleddede Traade (kun hos P. ambigua 

 og aleurites skulle Spermatierne være cylindriske, krumme). 

 De talrige Arter kunne med E. Fries deles i Rækker 

 efter Farven; vi begynde hver Række med de største Arter, 

 hvis Løv er mindst tiltrykt. 



A. Gulgrønne eller gulgraa. 



1. P. CAPERATA (L.). Løv mat, bølget, læderagtigt, 

 med brede Lapper. 



Nyl. Scand. 98; Fl. Dan. Suppl. T. 55; Imbricaria DC, 

 Koerb. Syst. 81. 



Har af alle danske Arter det stiveste, mest gulagtige 

 Løv, som, hvor den forekommer i større Mængde, skal blive 



