79 



denne Underart er sjeldent; de ere omtrent \ Linie i Tvær- 

 maal, i Reglen flade med fin, vedvarende, ofte uregelmæssigt 

 bugtet Rand; deres Farvenuance (den væsentligste Karakter) 

 er rustbrun eller mørk orangerød. 



Lecanora Nyl. Scand. 143; Caloplaca Th. Fr. Arct. 123. 



Temmelig almindelig paa Træer, sjeldnere paa Ved og 

 Stene. 



c. pyraceum (Ach.). Løvet er tyndt, i Reglen lyst, 

 ofte forsvindende. Frugterne ere omtrent ] Linie i Tvær- 

 maal, konvexe, med forsvindende Rand dannet af Sporelejet, 

 lysere eller mørkere rødgule; hos var. holocarpum (Ehrh.) ere 

 de tæt sammentrængte og kantede ved indbyrdes Tryk. 

 Sporerne ere undertiden paa sædvanlig Maade (ikke po- 

 lært) 2 -rummede (Biatorina pyracea Koerb. Syst. 190 sec. 

 descr.). 



* Lecanora Nyl. Scand. 145; Caloplaca luteoalba (Turn.) Th. 

 Fr. Arct. 120. 



Paa Træer og Stene. Almindelig; var. holocarpum, især 

 paa Ved f. Ex. Stakitter. 



**Løv helt eller tildels gult. 



d. aurantiacum (Lightf.). Løvet er ujævnt, men ikke 



leprøst, gaaer fra hvidligt over til gulgraat eller gult, især 



henimod Udkanterne, saaledes at den gule J"arve i Reglen 



er overvejende. Frugterne ere hos de danske Exemplarer 



omtrent \ Linie i Tværmaal; paa Stene ere de mindre; 



Løvet deltager ikke sjelden i Dannelsen af den tynde Rand; 



Farven er gul eller orangerød. 



Lecanora Nyl. Scand. 142; Caloplaca Th. Fr. Arct. 119. Excl. 

 var. holocarpa. 



Paa Skovtræer, især Popler. Paa Halvøen i Hald Skov- 

 og Draved Skov (B.). 



e. phloginum (Ach.). Af det oprindelig glatte, tynde, 



hvidgraa Løv frembryder der talrige gule, grynede Korn, saa 



at den hele Overflade bliver leprøs. Frugterne ere omtrent 



\ Linie i Tværmaal, af samme Farve som Løvet. 



Lecanora Nyl. Scand. 141 et L. aurant. f. lignicola 1. c. 143; 

 Caloplaca citrina Th. Fr. Arct. 118 p. p. 



