257 



og grove Skud, med større, næsten symetriske og temmelig stumpe Blade. 

 Den klattrende Form synes at trives særlig godt i Skygge; den har saa- 

 ledes en frodig Yæxt i Grotterne paa Isola Bella. I vor botaniske Have 

 dyrkes denne Plante sædvanlig tropisk, den kan jo forøvrigt ogsaa dyrkes 

 i Koldhus. 



End videre: Jacaranda mimosæfolia Don., en træagtig Bignoniacé 

 fra Brasilien, med mimoseagtige Blade; den blomstrer ofte her i Genua. 

 Lucuma Sellowii D. C, i Frugt; denne Sapotacé fra Brasilien er et lille 

 stedsegrønt Træ med bæragtige Frugter. Hexacentris coccinea Nees., en 

 klattrende Acanthacé fra Nepaul. Pilocarpus pennatifolius Lein., en 

 buskformet Diosmé fra Brasilien, med uligefinnede Blade. Ghorisia spe- 

 eiosa Camb., en Bombacé fra Brasilien, med fingrede Blade. Canavalia 

 paranensis Hook. et Am., en klattrende Leguminos fra Brasilien, med 

 trekoblede Blade og smukke, røde Blomsterklaser. Toddalia angustifolia 

 Lam., en buskagtig Terebinthacé fra de Ostindiske Øer; dens trekoblede 

 Blade have gjennemskinnende Punkter. Grewia orientalis L., en Tiliacé 

 fra Ostindien. Calliandra Tortori censis Bth., et med Acacia beslægtet 

 Træ fra Vestindien, med dobbelt finnede Blade. Panicum plicatiim Lam., 

 en prægtig Graminé fra Ostindien, med smalt elliptiske, paa langs foldede 

 Blade. Andropogon citratum I). C, en Graminé fra Ostindien, med 

 vellugtende Blade. Cyperns Papyrus L., dyrket i begge — af Pariatore 

 som Arter opstillede — Former: antiqvorum og syriaeus. 



Til de omtalte Planter slutte sig en Del Palmer. Af disse dyrkes paa 

 Friland hele Aaret uden Dækning en halv Snes Arter af nedenfor anførte 

 Slægter. I vor botaniske Have tiltrækkes — efter Hr. Fridrichsens Opgivelse 

 — alle de nævnte Palmearter tropisk; som ældre derimod overvintres de fleste 

 af dem — i alt Fald nogle. Exemplarer — kapsk, hvorhos enkelte om 

 Sommeren flyttes ud i fri Luft. Disse Exemplarer, der kultiveres koldt, 

 holde sig vel i Live, men gaa jævnt tilbage; de skyde vel nye Blade, men 

 disse blive mindre og mindre, og det bliver omsider nødvendigt at bringe 

 dem tilbage til det tropiske Hus for at forny deres Livskraft. 



Chamærops. I Norditalien dyrkes almindehg de 2 Arter C. humi- 

 lis L., hjemmehørende i Syditalien og C. ex c el sa Thbg., fra China og 

 Japan. Disse Arter have megen indbyrdes Lighed; den Forskjel, der ud- 

 trykkes ved Navnene, er lidet fremtrædende ved de italienske Exemplarer; 

 et 5 — 6 m - højt Exemplar af C. humilis hører ikke til Sjældenhederne. Efter 

 alle samstemmende Beretninger er C. excelsa ikke saa lidt mere haardfør 

 end C. humilis; dette viste sig navnlig den strænge Vinter 1879 — 80, da 

 Nord for Apeninerne en Mængde Exemplarer af C. humilis dræbtes af 

 Vinterkulden (der f. Ex. ved Como steg til -f- 10 0 C, i Byen Majland til 

 -r- 15 0 C), medens C. excelsa, voxende Side om Side med den anden 

 Art, holdt ganske godt ud. 



Washingtonia fi li fer a H. Wen dl. (Pritchardia) , Mexico, 

 Californien. Ret almindelig dyrket i Norditalien og repræsenteret i Genua- 

 Haven ved et anseligt Exemplar. Den staar noget tilbage for Chamærops 

 i Haardførhed og maa ved Søerne regelmæssig dækkes lidt om Vinteren. 

 Planten indførtes til Europa 1869. Frø af den udbredtes i Masse for 



17 



