258 



nogle faa Aar siden; selv her i Danmark har man set den opdrætte i 

 Mængde hos enhver af vore større Gartnere. De første Aar er den (lige- 

 som Chamærops) styg ved sine slet udviklede Vifteblade ; de talrige, hvid- 

 Uge, nedhængende Trævler langs Bladrandene samt den graalige Farve skulle 

 just ikke bidrage til at forskjønne den. Som ældre, vel udviklet, 2 — 3 m - 

 bred Plante, saaledes som jeg saa den paa Friland i Italien (jfr. Eom), 

 tager den sig virkelig ret godt ud, om den end vedblivende er mere aparte 

 end- smuk. Ved sin første Fremtræden benævnedes Planten Brahe a 

 filifera, senere Pritchardia filifera (eller filamentosa); endnu 

 senere har Wendland imidlertid paavist (især ved Studium af Bladet, thi 

 Planten har endnu ikke blomstret i Europa, og Blomsten er overhovedet 

 ubekjendt), at den ikke kan være en Pritchardia; han opstiller den da 

 som en ny Slægt, Washingtonia (se Bot. Zeit. 1879 p. 65—68). 



Livist ona. L. australis R. Br. (Cory pha austrahs) fra Ny-Holland 

 og L. chinensis R. Br. (Latania borbonica) fra China, ret smukt repræ- 

 senterede i Genua, staa begge i Haardførhed en Streg tilbage for den 

 foregaaende Art. Allerede i Ajaccio havde jeg set nogle Exemplarer af 

 Livistona overvintre uden Dækning; paa lignende Maade kan den til Nød 

 dyrkes i Rom. Nord for Apeninerne maa den dækkes. Imidlertid synes 

 denne smukke Palmeslægt dog ikke ret at egne sig for Friluftsvilkaarene 

 i Norditalien; Bladene ere skrøbeligere end hos de foregaaende Slægter; 

 de ældre Blade maa nedskæres om Vinteren, og de yngre Blade faa let 

 visne Spidser, hvorved Synet tages fra hele Planten. 



Phoenix. Denne Slægt dyrkes hyppig ved Rivieraen. I Nizza, 

 Monaco, Genua o. a. St. ser man prægtige Grupper af Phoenix paa Fri- 

 land. At disse Planter ere mindre haardføre end Chamærops, ser man 

 bedst Nord for Apeninerne, hvor Phoenix altid maa holdes paa meget 

 beskyttede Steder, medens Chamærops gjerne er stillet mere frit; dog kan 

 man selv her, f. Ex. i Villa Serbelloni ved Bellagio, paa Friland se præg- 

 tige Grupper af Phoenix. De Arter (eller Former) der hyppigst dyrkes, 

 synes at være P. dactylifera L. fra Nordafrika, P. tenuis hort. fra 

 Cap? og P. silvestris Roxb. fra Ostindien. De to sidstnævnte Arter 

 have kortere og smukkere Blade end P. dactylifera. Stammen kan under- 

 tiden have en enorm Tykkelse ; baade af P. tenuis og P. silvestris saa jeg 

 f. Ex. i Villa Pallavicini Stammer med et Tværmaal af l^. Exemplarer 

 af nogen betydelig Højde traf jeg først i Rom, hvor 2 Exemplarer (formo- 

 dentlig P. dactylifera) staaende paa privat Grund, i Nærheden af Kirken 

 St. Pietro in vinculis, havde en Højde af c. 15 m -. 



Jubæa spectabilis hort. Chili. Af denne smukke, finnede Palme, 

 der er temmelig haardfør, dyrkedes i Genua uden Dækning et Exemplar 

 af c. 3 m.'s Bredde. 



Foruden de nævnte Palmearter skulle endnu et Par Chamærops- 

 Arter, som jeg ikke traf paa, endvidere et Par S ab al- Arter (se Rom) 

 kunne dyrkes paa Friland ved Rivieraen uden Dækning om Vinteren. 

 Om Cocos flexuosa Mart. fra Sydamerika siges det, at den kan dyr- 

 kes paa Friland endog i Florents, men rigtignok kun med forsvarligt 

 Dække; under saadanne Vilkaar kunne vel iøvrigt adskillige andre Pal- 



