264 



skuffet. Ganske vist dyrkes et Udvalg; men dels er Udvalget lille, og 

 dels ere Arterne næsten gjennemgaaende kun repræsenterede ved smaa 

 Exemplarer; — alt af Hensyn til de indskrænkede lokale Forhold. Denne 

 Side af Frilandstrævæxten er langt fyldigere repræsenteret i Pisas bo- 

 taniske Have samt — især — i de private Haver. I det følgende vil 

 Læseren fornemmelig under Pisa og Bologna finde denne Side af Nord- 

 italiens Frilandstrævæxt ret udførligt behandlet. 



Antallet af urteagtige Frilandsplanter er i G-enua-Haven forholdsvis 

 ringe; særlig af 1 og 2aarige Planter dyrkes meget faa. 



Af et »System«, som Hjælpemiddel ved Studiet af Familierne, er 

 her kun Spor; nærmest en lille Exnmpelsamling, hvori selv større Fa- 

 milier som Cruciferæ og Umbelliferæ kun ere repræsenterede ved 3 — 4 Arter. 



Drivhusene ere — som foran omtalt — sammenbyggede; de ere 

 temmelig gamle og ikke synderlig rummelige, delte i 6 Eum. Det maa 

 erindres, at Drivhuse have langt ringere Betydniüg her end hos os. Ved 

 mit Besøg, i Slutningen af April, vare næsten alle Planter flyttede ud 

 i f4 Luft, naar undtages nogle af de kjælneste Bregner og Palmer, Pan- 

 daneer etc. I den varme Afdeling fyres der fra November til Begyndelsen 

 af April. Største Delen af Potteplanterne ere Buske eller Træer. Haven 

 er imidlertid rig paa Bregner. Hr. Bucco dyrker Bregner som Specialitet; 

 allerede i 1876 beløb Bregnesamlingen sig til c. 500 Arter og Former. 

 Drivhusenes riüge Højde forbyder at tiltrække meget store Exemplarer af 

 træagtige Bregner saa vel som af andre Planter. 



De fleste større Palmer, Pandaneer o. 1. stode — ikke som hos os 

 i Baljer, men — i kjæmpemæssige Urtepotter af Ler; disse vare umiddel- 

 bart omgivne af et tykt Lag Sphagnum, og udenom dette var anbragt et 

 Træmmeværk af galvaniserede Jernstænger. Om Sommeren holdes Sphag- 

 num-Laget altid fugtigt, hvorved den stærke Sommervarmes skadelige Ind- 

 flydelse paa Eoden forhindres. 



Hvad iøvrigt de tropiske Potteplanter angaar, skal jeg indskrænke 

 mig til enkelte Bemæikninger. I de af mig i 1882 meddelte »Notiser 

 fra Universitetets botaniske Have« omtales det som en Sjældenhed, at 

 Ficus elastic a fructificerer. Dette gj ælder i alt Fald ikke i Italien. 

 Her i Genua fik jeg at vide — og fandt det yderligere bekræftet i Flo- 

 rents — , at Ficus elastica fructificerer almindelig i de italienske 

 Haver. Gjennemgaaende ere Drivhusplanterne i Genua-Haven fortræffelig 

 holdte. Den megen frie Luft bidrager vel sit dertil; det er imidlertid 

 kjendeligt, at Plejen har været meget omhyggelig. I det hele taget er 

 det næppe for meget sagt, at den lille Genua-Have i mere end én Hen- 

 seende kan tjene som Mønster for andre Haver. 



Havens Direktør var i 1884 den bekjendte Professor De lp in o, der 

 senere er forflyttet til Bologna. Delpino, en Mand paa et halvt hundrede 

 Aar, har fornemmelig gjort sig vel anset ved sine fysiologiske Arbejder 

 over Planternes Befrugtningsforhold. Systematik har Delpino lidet givet 

 sig af med; naar den botaniske Have ikke desto mindre under hans syv- 

 aarige Styrelse har bevaret sit Ey for paalidelige Plantebestemmelser, 

 skyldes dette vistnok for en Del Havens ledende Gartner, Hr. Bucco, 



