268 



maal; Kronen er bred, kuppelformet, 20 m. i Tværmaal. Det er det 

 største Exemplar, jeg nogetsteds har set, forøvrigt skal den, hvor den 

 hører hjemme, kunne naa den dobbelte Højde. Den er almindelig dyrket 

 i Norditalien. Ret hyppig i Haver og Parkanlæg er endvidere C. Deodara 

 Loud., Himalaya og Thibet, et smukt Træ med stærkt hængende Grene; 

 et c. 15 m. højt Exemplar af denne Art saa jeg paa Isola Bella. 



Pi nu s. Den for Italien og Sydeuropa mest karakteristiske Art er 

 P. Pinea L., hjemmehørende i Middelhavslandene og altid let kjendelig 

 ved sin skjærmformede Krone (i Frankrig kaldet »pin à parasol«). Præg- 

 tige, undertiden mere end 20 m. høje Exemplarer ere ikke sjældne i Nord- 

 italien. Foruden Pinien dyrkes — i botaniske Haver og andetsteds — 

 en stor Mængde andre Pinus-Arter, som jeg her ikke skal nævne. Specielt 

 erindrer jeg fra de Boromæiske Øer nogle ualmindelig smukke Exemplarer 

 af P. Strobus samt et Exemplar af den i Mexico hjemmehørende Art 

 P. Montezumæ Lamb., med næsten fodlange Blade. 



Magnolia. Hos det i Listen nævnte Exemplar af M. grandiflora 

 L. fra Nordamerika er Stammen 2 / 3 m. i Tværmaal, Kronen 15 m. Denne 

 Art er et af de smukkeste Træer, man overhoved møder i Italien. Den 

 ranke Stamme, den løvrige, hvælvede Krone, de anselige, stedsegrønne, 

 ovale Blade, glindsende grønne paa Oversiden, rustrøde paa Undersiden, 

 endelig de prægtige, store, hvide Blomster (Marts— Api il); alt dette for- 

 ener sig til et saare skjønt hele. Den er ogsaa .almindelig yndet og dyrket. 

 Af denne Slægt dyrkes i Norditalien endvidere en hel Række løvfældende 

 Arter, hvoraf nogle jo endogsaa taale vort Klima. Af den stedsegrønne, 

 næsten buskformede Magnolia fuse at a Andr. fra China, med smaa, 

 gulagtige, vellugtende Blomster, saa jeg i Bologna et smukt, rigtblom- 

 strende Exemplar. 



Pt er o cary a caucasica C. A. Mey. Transcaucasien. Kronen 

 hos det i Listen nævnte Exemplar var 24 m. i Tværmaal, Stammen i 

 Brysthøj.de lidt over 1 m. 



Robinia Pseudacacia L. Dette nordamerikanske Træ er særdeles 

 almindeligt i hele Norditalien, snart som et smukt, 15— 20 m. højt Allétræ 

 og snart som en høj Busk, der ofte i lange Strækninger følger Jernbanen. 



Diospyros. Foruden den i Listen nævnte D. Lotus dyrkedes her i 

 Pisa D. Kaki L. fil., Japan, China. Exemplaret var et 10—12 m. højt 

 Træ med fodtyk Stamme. Frugten, der som bekjendt er spiselig, kommer 

 til fuld Udvikling her i Norditalien. 



Qvercus. Foruden de i Listen anførte Arter skal jeg nævne : Q. Ilex 

 L., Sydeuropa. Denne Egeart, med den sluttede Væxt, den stedsegrønne, 

 mørke, takkede Krone og de stive, læderagtige Blade, er i fortrinlig Grad 

 en Karakterplante for det stedsegrønne Bælte; den harmonerer fortræffelig 

 med de sydlandske Omgivelser. Særlig erindrer jeg de gamle, ærværdige 

 Stenege, jeg saa i Rom, paa Monte Pincio og andetsteds. Q. Sub er L., 

 Sydeuropa. Hist og her i Norditalien ses dette Træ, der som foregaaende 

 hører det stedsegrønne Bælte til. Ofte træffes den med slet udviklet 

 Krone, saaledes ogsaa her i Pisa. Det største Exemplar saa jeg paa Isola 

 Bella, c. 16— 20 m - højt og med alentyk Stamme. 



