286 



kjendt; hans betydeligste Værk, Flora italica, udgaves 1833—62. Barto- 

 loms Billede i Marmorrelief findes paa Væggen i Forelæsningssalen. Ha- 

 vens sidste Direktør, Gi belli, var netop forflyttet til Tarin og Genua-Ha- 

 vens Direktør, D elpin o, udnævnt til hans Efterfølger. I 1884 beløb An- 

 tallet af botaniske Elever sig omtrent til 100 (Medicinere, Pharmaceuter, 

 Veterinærer o. a.). 



Havens Inspektør, Dr. Philippe Giovanni, gav mig følgende Med- 

 delelse om de økonomiske Forhold: Til Haven anvendes aarlig i alt c. 

 15000 L. ; deraf faar Direktøren (der tillige er Professor ved Universitetet) 

 5700, Inspektøren (Botaniker, den egentlige Overgartner) 1200, Assistenten 

 1200, 3 Gartnere tilsammen 1900; Pesten af Summen medgaar for største 

 DeJen til Arbejdere. Gartnerne have fri Bolig. 



Før jeg forlader Bologna og dermed tager Afsked fra Italien, maa jeg 

 tilføje nogle supplerende Notiser om flere af de for Norditalien ejendom- 

 melige Frilandstræer, som jeg i det foregaaende ikke har faaet Lejlighed 

 til at omtale. Formodentlig dyrkes alle disse Planter i enhver af de 

 nævnte botaniske Haver ; det er imidlertid gjennemgaaende udenfor de bo- 

 taniske Haver, at jeg har haft Anledning til at optegne noget om dem. 



De private Haver, hvorfra jeg har flest Optegnelser, ere — foruden 

 Villa Pallavicini ved Genua — Villaerne omkring Bellagio ved Comosøen 

 samt Anlægene paa de 2 Boromæiske Øer i Lago Maggiore, Isola Bella og 

 Isola Madre. Det turde være passende her at indskyde et Par Bemærk- 

 ninger om Naturforholdene paa disse allerede i det foregaaende saa ofte 

 citerede Steder. 



Ved Omtalen af Haven i Genua blev der meddelt nogle faa Be- 

 mærkninger om Klimaet ved Rivieraen, altsaa Syd for Sø-Alperne 

 og Apeninerne. Landet Nord for disse Bjerge har væsentlig et andet 

 Klima; fornemmelig er Vinteren betydelig strengere. I Majland f. Ex. er 

 Vinterens Middeltemperatur c. 7° C. lavere end i Nizza, ja i Turin endog 

 c. 9° lavere. Forskjellen mellem Vinterens Temperaturminimum paa de 

 nævnte Steder er endnu større (Sommerens Middeltemperatur derimod er 

 næsten ens). Denne betydelige Temperaturforskjel fremkalder selvfølgelig 

 en stor Forskjel i Vegetationens Karakter. Det sydlandske Præg, der ud- 

 mærkede Vegetationen ved Rivieraen, er for største Delen forsvundet Nord 

 for Apeninerne ; imidlertid danne dog de norditalienske Søer (jeg taler her 

 nærmest om Lago di Como, Lago di Lugano og Lago Maggiore, som jeg 

 personlig kjender) en i flere Henseender mærkelig Undtagelse. Disse Søer, 

 der ligge paa Alpernes sydlige Affald, ere for største Delen tæt omgivne 

 af forholdsvis høje, kun svagt skovklædte Bjergpartier. Langs de smalle, 

 ofte afbrudte Søbredder ligge utallige Villaer, med skyggefulde Haver og 

 Lunde, samt talrige Smaabyer, hvis Befolkning dels ernærer sig som Fi- 

 skere, dels faar deres Erhverv ved den stærke aarlige Tilstrømning af Rej- 

 sende fra alle Verdens Egne. Forbindelsen mellem By og By holdes mest 

 vedlige ad Søvejen, fornemmelig ved Dampskibe. Da Søbredden som sagt 

 gjerne er smal og Bjergskraanin gerne forholdsvis stejle, ere Villahaverne 

 ved Søerne — ligesom Vinbjergene og mange Haver ved Rivieraen og an- 



