293 



og til ses udstrakte Hvedemarker, Enge eller Græsmarker uden Vinkultur 

 og derfor ogsaa uden Træplantning. Paa meget fugtig eller paa meget 

 mager Jord trives Vinen ikke. I de risdyrkende Egne, som jeg kom 

 igjennem i Nærheden af Mailand, og hvor Markerne endnu i Maj Maaned 

 stode under Vand, er Vinavlen indskrænket til Huse og Haver. I visse 

 Egne af Norditalien dyrkes det hvide Morbærtræ i det store, for at dets 

 Blade kunne afgive Føde for Silkeormene; paa den Maade optræder det 

 da rivaliserende overfor Vinkulturen. Morbærtræet faar under saadanne 

 Forhold Lov til at udvikle en ret anselig Stamme; jævnlig topstynes den 

 og udvikler som Følge deraf en stor Mængde unge, bladrige Grene; disse 

 Træer minde ved deres Kronform om de topstynede, kostformede Piletræer, 

 der ere saa almindelige paa Landet hos os. 



Er der nu end saaledes Variation, vil den ovenfor givne Skildring 

 dog ramme det paa Sletterne og i Floddalene almindelige Forhold. De 

 til Støtte for Vinen plantede Træer have i de skovfattige Egne nogen Be- 

 tydning som Brændsel; thi hvorvel Træerne ere smaa. afgive de dog ved 

 deres store Antal et ret betydeligt Kvantum Eisbrænde. Det maa erindres, 

 at Brændselforbruget i disse sydlige Egne ikke er stort. I Grunden er 

 da her Skovbrug forenet med Agerbrug. Frugthave- og Kjøkkenhavebrug. 



Det tjener just ikke til Forskjønnelse af disse vidtstrakte Sletter, at 

 de for en stor Del dækkes af monotomt Smaakrat. De utallige lange, 

 lange Alléer af Pyramidepopler, der ses overalt i Norditalien, egne sig 

 ikke til at bryde Ensformigheden. 



Trævæxten i den frie Natur har jeg kun haft liden Lejlighed til at 

 studere. Ved at følge de sædvanlige Rejserouter faar man Indtrykket af, 

 at Italien er fattig paa Skov. Saaledes f. Ex. paa den lange Jernbanetur 

 fra Rom over Florents og Bologna til Majland føres man kun gjennem 

 nogle faa Smaaskove; dog ser man flere Steder større Skove i det fjerne. 

 Som bekjendt ejer Norditalien ret betydelige Skove, men kun paa Bjergene, 

 især paa Alperne. Kastaniens Bælte afløses her af Egens og Bøgens 

 Bælte, ovenfor hvilket optræder Naalet ræernes Bælte, der omkranser 

 Højderne. Disse Overgange fik jeg ret vel Syn for, dels da jeg opholdt 

 mig ved Søerne, dels da jeg ad St. Gothard-Banen rejste fra Søerne til 

 Schweiz. Paa Apeninernes sydlige Affald slutter sig til Kastaniens Bælte 

 endnu det stedsegrønne Bælte; Nizza-Pisa Banen, der omtrent følger 

 Middelhavets Kyst, fører gjennem dette Bælte i dets hele Længde; mere 

 udviklet er det jo forøvrigt i Syditalien. 



Mine flygtige Notiser fra Norditalien ville give en Forestilling om, 

 hvilken Rigdom Frilandstrævæxten der udfolder, men rigtignok kun en 

 ufuldkommen Forestilling; thi det er jo dog et forholdsvis ringe Antal 

 Arter, jeg har faaet Lejlighed til at omtale. 



Dersom man vilde bestemme Omfanget af et Lands Frilandstrævæxt 

 efter det Antal Arter, der overhoved kan voxe og trives der, vilde An- 



