15 



undertiden forekommer med modsatte Blade og en Blomster- 

 stilk i det ene Bladhjørne og slutter deraf, at Blomsten har 

 været sidestillet. Jeg har ogsaa fundet B. heder aceum og des- 

 uden B.peltatum med undtagelsesvis et Par modsatte Blade; 

 disse havde imidlertid i hvert Bladhjørne en Gren af samme 

 Tykkelse som Moderaxen og imellem dem fandtes en Blomst, 

 hvoraf tydelig fremgaar, at Blomsten har været endestillet. 

 Paa de af Godron iagttagne Planter kan det antages, at kun 

 den ene Axelknop har været udviklet, saaledes at Blomsten 

 tilsyneladende er kommen til at staa i det ene Bladhjørne. 

 Blomsterstilkene ere hos B. paucistamineum paafaldende 

 kortere end hos de nærmest beslægtede B.peltatum og B. 

 fluitans. 



Kjendetegn hentede fra Frugtbundens Form og Be- 

 haaring har jeg ikke kunnet tillægge nogen Værdi, da jeg 

 hos samme Art har truffet disse Forhold meget variable og 

 rimeligvis afhængige af Frugtknudernes større eller mindre 

 Udviklingsgrad. 



Kronbladene ere hos alle Arterne hvide med gule 

 Negle, jeg er endogsaa (efter tørrede Exemplarer) tilbøjelig 

 til at tro , at B. tripartitum ß, obtusiflorum (= B. hololeucon) 

 har gule Negle, om de end ere forholdsvis mindre hos denne 

 Plante end hos de andre. Kronbladene ere paa den ind- 

 vendige Side forneden forsynede med en nøgen Honning- 

 grube. B. fluitans og B. peltatum have i Reglen bredt om- 

 vendt ægformede Kronblade, der berøre eller dække hver- 

 andre med Randene. B. paucistamineum har smalt omvendt 

 ægformede Kronblade, der ikke berøre hverandre, dog er 

 dette Forhold noget variabelt. Kronbladenes Antal er 5, af 

 og til forekomme dog Planter, der have noget fyldte Blomster. 



Støvdragernes Antal er af ikke ringe Betydning ved 

 Artsadskillelsen , men der kan naturligvis ikke tillægges det 

 nogen absolut afgjørende Vægt, Landformer have saaledes 

 altid faa Støvdragere. Som almindelig Regel kan siges, at 

 B. hederaceum har henimod 10 , B. paucistamineum sjælden 



