160 



vævets Celler omtrent som 

 hos Stum angustifolium, 

 dog ere de ikke ordnede i 

 radiale Rækker og Væggene 

 ere undertiden bølgede. 



Pedicular is palustris 

 (efter Grønlund 10,281). 

 Frøskallen bestaar for den 



overvejende Del af Luftvæv, 

 Fig. 6. Cicuttt virosa. , . ~ „ -, . , 



Tværsnit af Frøgjemmet. (Obj.00, Ok. I). hvis Geller CTe POiyednske, 

 O = Oliekanal; Kst. — Levninger af med stærkt porøse Vægge. 

 Karstræng; Par. = sammenfaldet yderst findes en lav Epider- 

 Parenkym. 



mis med ejendommeligt for- 

 tykkede Sidevægge; indadtil afsluttes Skallen af flere Lag 

 sammenpressede Geller (ogsaa omtalt af Bachmann 3,165). 



Nærmest til denne Type slutter sig: 



Lysimachia thyrsiflora (Fig. 7). Af 

 Frøskallens Væv er Epidermis det abso- 

 lut dominerende. Den er bygget af høje 

 luftfyldte Geller med svagt fortykkede 

 Vægge; ved svagere Forstørrelse synes 

 det, at disse ere fint og tæt punkterede, 

 ved stærkere Forstørrelse opløses denne 

 Tegning i en meget fin nætformet Skulp- 



Tværsmt af Frøskallen tur med meget uregelmæssigt formede, 

 (Obj.00, Ok. II). , , _ , . . ,. . _. , ., 



Ep. = Epidermis. bu ^ tede Fortykningslimer. Fladesnit 



viser, at Sidevæggene ere stærkt bug- 

 tede, hvilket tjener til at forøge Overhudens Fasthed. Under 

 Epidermis sees flere Lag stærkt sammenpressede Geller; i 

 det yderste af dem findes talrige (rhomboëdriske ?) Krystaller. 



Hos denne Art fungerer Epidermis baade som Luft- 

 og som Styrkevæv; og da der ingen Intercellularer findes, 

 bør den vel bedst sættes paa denne Plads. 



Fig. 7. Lysimachia 

 thyrsiflora. 



