174 



over Vandfladen; i modsat Fald udkræves en stærk Ryst- 

 ning for at opnaa det samme. 



Frøskallen er næsten udelukkende dannet af Epidermis; 

 under den findes der kun lidt løst Parenkymvæv. Gellerne 

 i Overhuden ere forsynede med tykke, porøse Vægge; Side- 

 væggene ere bugtede, hvorved der opnaas større Fasthed. 

 Gellerne paa Siderne af Frøet ere lave og brede, medens de 

 for Enderne ere højere og smalle; her forlænges nogle af 

 dem til cle omtalte stive Randhaar, hvis Vægge ere fortyk- 

 kede og porøse. Mod Spidsen (ikke i hele deres Længde, 

 som Hildebrand afbilder I.e. S. 86, medens han i Texten 

 har den rigtige Opfattelse) ere de forsynede med fremsprin- 

 gende Vorter, der ere dannede ved en Udbugtning af Celle- 

 væggen. Den herved fremkomne Ruhed bevirker, at Frøene 

 let hænge fast ved, hvad de komme i Berøring med; Spred- 

 ning ved Dyrenes Hjælp muliggjøres herved (Hildebrand, 

 Huth). Børsterne kunne maaske ogsaa tjene til Frøenes 

 Forankring. 



Nuphar luteum er maaske bedst paa sin Plads her. 

 Dens Frøspredning er beskrevet af T recul (32, 331) og senere, 

 mere udførligt af Hildebrand (15, 23 og 76), og foregaar 

 saaledes: Frugten, der modnes paa Vandets Overflade, løsner 

 sig fra Stilken, og dens yderste Lag kastes af som Klapper, 

 der rulle sig sammen fra neden opefter (om disse Forhold 

 se Jonsson 17, 49 ff.). Derved frigjøres det Indre, der saa 

 deler sig i halvmaaneformede Stykker, hvert svarende til eet 

 Rum i Frugtknuden, idet Skillevæggene mellem Rummene 

 spaltes i 2 Lameller, paa samme Maade, som naar man 

 deler en Appelsin i Stykker af lignende Form. Disse Stykker 

 af Frugten indeholde Frøene og desuden en slimet Masse, 

 hvori der findes en Mængde Luftblærer, der bevirke at 

 Frugtstykkerne blive lettere end Vand, og fremkalde deres 

 hvide Farve. Efter kort Tids Forløb gaar Væggen, der holder 

 sammen paa Indholdet, til Grunde, og Frøene synke da efter- 

 haanden til Bunds. De ere tungere end Vand, da Frøskallen, 



