232 



Stellaria borealis. I Blade fra Nugarsuk, Søndre Isortok 

 (65° 20' n. B.) fandtes kun 1 Lag Palissadeceller , der vare 

 tykke , tragtformede og lakunøst forbundne (Fig. 30) ; Blade 

 fra Skaadavaras Fod havde derimod 2 Lag Palissader, 

 hvoraf det øverste Lag var dannet af lange, tynde Geller, 

 det underste lig det fra Nugarsuk. 



Lathyrus maritimus. Blade fra Nunatsuk (Østgrønland, 

 .60° 4' n. B.) havde 1 Lag Palissader, Blade fra Danmark 

 2—3 Lag. 



Hos disse faa Exempler ses det tydelig, at Palissade- 

 lagets Mægtighed aftager og Mesofyllet bliver løsere, jo længere 

 man gaar mod Nord, ja hos Silens acaulis fra den nordligste 

 Lokalitet bestod Mesofyllet udelukkende af ruudagtige Geller. 

 En saadan Aftagen af Palissadevævets Mægtighed iagttoges 

 som alt nævnt mer eller mindre tydeligt hos det største Antal 

 af de undersøgte Arter, alt eftersom Individerne stammede 

 fra mere nordlige Breddegrader. 



Enkelte Undtagelser herfra , hvor Exemplarer fra en 

 nordlig Lokalitet vare fuldt saa fast byggede og havde kraf- 

 tigere Palissader end hos Planter fra sydligere Voxesteder, 

 fandtes dog ogsaa. Saaledes havde Viscaria alpina fra 

 Sukkertoppen (65° 25' n. B.) et temmelig tyndt Blad, dannet 

 paa Oversiden af meget korte Palissader, der jævnt gik over 

 i Svampvævet (se Fig. 44) ; ved Holstensborg (66° 56' n. B.) 

 var Bladet betydelig tykkere med længere, mere typiske 

 Palissader (se Fig. 43). Stellaria humifusa fra Kola og 

 Egedesminde havde et Blad (se Fig. 16 og 18), der næsten 

 gjennem hele sin Tykkelse bestod af langagtige, tøndeformede 

 Geller og kun paa Undersiden af Bladet havde 1 Lag dannet 

 af runde Geller. Blade fra Kaafjord havde derimod ca. 3 Lag 

 Palissader, og det øvrige af Mesofyllet bestod af runde 

 Geller. Selv paa samme Lokalitet kan der være stor Varia- 

 tion; Stellaria longipes f. Ex. (Fig. 26 og 27) havde ved 

 Holstensborg hos et Exemplar Blade med 1 Lag Palissader, 

 hos et andet med 2. Dette viser, hvor varsom man bør 



