240 



og hvis Blade have mere eller mindre tynd Overhud; disse 

 have vel egentlig næppe noget andet Beskyttelsesmiddel. 

 Andre have tyk Overhud og det viser sig da ogsaa at være 

 de Arter, der netop særlig ere udsatte for Barfrost. Frem- 

 hæves kan saaledes f. Ex. Saxifraga oppositifolia ; dens 

 almindelige Voxested er Revner paa lodrette Klipper, nedad 

 hvilke dens Ranker hænge, og disse ville jo meget vanskeligt 

 kunne dækkes af Sne. Særdeles tyk Overhud fandtes end- 

 videre hos flere træagtige Planter med overvintrende Blade 

 f. Ex. Diapensia lapponica, Loiseleuria procumbens o. a., men 

 at dømme efter de Lokaliteter, hvor jeg har set dem voxe i 

 Norge, maa det ogsaa antages, at de hyppig maa staa sne- 

 bare om Vinteren 1 ). Dog ville vist netop de samme Lokali- 

 teter om Sommeren blive forholdsvis varme og tørre, saaledes 

 at det er Transpirationsfaren baade Sommer og Vinter, der 

 her virke sammen. Som Beskytter mod Kulden kan fortykket 

 Overhud næppe tænkes at yde nogen Gavn ; Modstandsevne 

 mod høje Kuldegrader rnaa ligge i indre Forhold. 



Da nu Lynghedens og de fleste af Fjeldmarkens Planter 

 ere xerofilt byggede, vil Hovedmassen af Vegetationen altsaa 

 ogsaa, i hvert Fald i Grønland, hvor disse to Regioner ere 

 de langt overvejende i Udstrækning, i det Hele og Store faa 

 en xerofil Karakter. I Dalene derimod, paa mere fugtige 

 Skraaninger mod Syd og i det Hele taget paa de mere be- 

 skyttede Steder, hvor Luftfugtigheden er større, vil Urte- 

 markens og Pilekrattenes Planter trives. Disse Planter vise 

 sig ogsaa, efter deres Bladbygning at dømme, nærmest at 

 være afpassede efter et mere fugtigt Klima og da det største 

 Antal i hvert Tilfælde af de af mig undersøgte Arter optræde 

 her, ville altsaa ogsaa en betydelig Mængde af de arktiske Arter, 

 være byggede i Overensstemmelse med et forholdsvis fugtigt 



! ) Gand. N. Hartz har ogsaa meddelt mig, at f. Ex. Diapensia lapponica 

 hyppig var snebar om Vinteren i Grønland. 



