242 



Sammenfattes i Korthed de vundne Resultater, ville 

 disse omtrent være følgende: 



1. Hovedmængden af de undersøgte arktiske Planter 

 staa, hvad Palissadernes Udvikling angaar, og vel altsaa 

 ogsaa i Assimilationsdygtighed , tilbage for de alpine, men 

 stemme overens med dem i Mesofyllets oftest løse Bygning, 

 Spalteaabningernes hyppige og ofte talrige Forekomst paa 

 Bladets Overside og ved disses frie Beliggenhed. 



2. Grunden til, at Palissadecellerne ere mindre ud- 

 viklede i de arktiske Egne, er rimeligvis at søge i den hyppige 

 Taage og graa Luft, som i hvert Tilfælde findes ved Kysterne, 

 og i Solens ringe Højde over Horizonten. 



3. Hovedmængden af de arktiske Plantearter vise ingen 

 særlige Tilpasninger mod Transpirationsfare: Overhuden er 

 gjennemgaaende tynd, Spalteaabningerne ligge i dennes Niveau 

 eller rage ofte lidt frem, Mesofyllet er meget løst bygget, 

 Haardannelser mangle eller ere i Almindelighed kun svagt 

 udviklede o. s. v. Undtagelser danne Hedeplanterne og de 

 fleste Fjeld marksplanter. 



4. Grunden til, at de arktiske Planter i Almindelighed 

 ikke ere udsatte for Transpirationsfare, er en oftest ret 

 betydelig Luft- og Jordfugtighed og i Vinterperioden et 

 gjennemgaaende tykt Snedække. 



5. Det mekaniske Væv er kun udviklet hos faa Arter. 



6. Planter fra Dovre indtage med Hensyn til Palissade- 

 vævets Udvikling en Mellemstilling mellem de alpine og 

 de arktiske Væxter. 



Til Professor Warming, som stadig under Arbejdet 

 har været mig behjælpelig paa forskjellig Maade, bringer jeg 

 herved min bedste Tak. Ligeledes staar jeg i Taknem me- 

 lighedsgjæld til Dr. Ptosen vinge og Gand N. Hartz for 

 værdifulde Oplysninger. 



