XXIV 



Kritik, erkjendes nu af alle uhildede; men for den Sachs'ske Skole, 

 „Würzburgerskolen", hvis Anskuelser vare de herskende, stod Böhm 

 som en arg Kjætter. Dog maa det fremhæves, at Böhms positive An- 

 givelser om Saftstigningens Aarsager i deres daværende Form ej heller 

 kunde antages. Den Dag i Dag er dette Problem uløst; Böhms uaf- 

 ladelig fortsatte Arbejde paa Sagen har givet mange vigtige Oplysninger, 

 hvis Rækkevidde man dog endnu ikke kan bedømme. — End mere 

 maatte Forholdet til Würzburgerskolen blive spændt, da Böhm paa- 

 viste, at Stivelse kan dannes i grønne Blade ganske uden Kulsyre-Assi- 

 milation; ogsaa her stødte han sammen med Sachs, hvis uklare Lære 

 om Stivelse som Produkt af Kulsyre -Assimilationen her blev rokket. 

 Først i 1883 slog Böhms Opfattelse sejrrigt igjennem, da han — og 

 senere andre — paaviste, at Blade, lagte paa Sukkervand, danne Stivelse 

 af optaget Sukker; og derved blev Vejen aabnet til et friere Syn paa 

 Stofomdannelserne i Planten saa vel som til en rigtigere Vurdering af 

 organiske Næringsstoffers Betydning ogsaa for grønne Planter. Böhms 

 betydeligste Arbejder ere dog vistnok hans Undersøgelser over Aande- 

 drættet i dets Afhængighed af forskjellige ydre og indre Forhold. En 

 fysiologisk Perle er saaledes hans Arbejde i Botan. Zeitung 1887. Pir- 

 ringsfremtoningers Betydning ogsaa ved Stofskiftet kommer her til sin 

 Ret. Hele denne Sag kommer jeg ved en anden Lejlighed tilbage til, 

 her skal kun siges, at Böhms Arbejder om Aandedrættet indeholde 

 Momenter af vidtrækkende Betydning. Desværre ere de nu afbrudte, 

 midt i deres rigeste Grøde; hvorvidt efterladte Papirer blive offentlig- 

 gjorte, vides endnu ikke. 



Naar Böhm langtfra altid har faaet den Anerkjendelse, han for- 

 tjener, saa laa det ikke alene i hans Kollision med Sachs 1 tone- 

 angivende Meninger, men unægtelig ogsaa deri, at han ikke holdt af at 

 give udførlige Fremstillinger af en Sag. Han nøjedes med i faa Sæt- 

 ninger at præcisere sine Forsøgs almindelige Resultater og sine Op- 

 fattelser, og gjorde tilmed ofte dette paa en ejendommelig springende 

 Maade. Han var større Experimentator end Stilist. Hans dybe, sand- 

 hedssøgende, videnskabelige Trang blev tilfredsstillet ved, at han selv 

 fik sin Indsigt udvidet; Skriveriet var ham imod, sagde han. I sine 

 Foredrag eller i Samtale gav han sig mere hen; med Varme, ja med 

 ilter Lidenskab forfægtede han her sine Opfattelser og lod hele sin 

 Tankegang træde klart frem; og jeg kan ikke nægte, at netop min kort- 

 varige men intensive Omgang med denne rigt begavede, originale og 

 for sin Forskning glødende begejstrede Mand har bidraget til at aabne 

 mit Blik for hans Værd. 



W. Johannsen. 



