XLV 



Frøskallen havde samme Bygning som i andre Kapselfrugter. Gand. 

 Jensen hævdede, at Inddelingen af Frugtformerne burde ske efter 

 morfologiske og ikke efter biologiske Mærker. 



Medet d. 14de April 1894. 



(Tilstede: Edm. Andersen, Boysen, Bøggild, Børgesen, C." Christen- 

 sen, Didrichsen, B. Gram, Frk. Hallas, Frk. Hannemann, Hørring, Hj. 

 Jensen, Kiærskou, Jon. Lange, Madsen, Mentz, Ostenfeld Hansen, M. 

 Pedersen, V. A. Poulsen, Raunkiær, Rosenvinge, E. Rostrup, Rützou, 

 Sarauw. Warming.) 



Havebrugskand. A. Madsen fremkom med 1) Supplerende Be- 

 mærkninger om Hindbær. 



Ikke alene i det danske Sprog er Hindbær den oprindelige Form, 

 dette er ligeledes Tilfældet paa tysk, og Meningen af Hindbær er overalt 

 den samme, den Frugt Hinderne ynde; det senere Himbær er enten op- 

 staaet ved en simpel Forvrængning af Stamm eordet eller en Abbrevia- 

 tion af det gammeltyske Himmel- (eller Himel) bær. Hindbær fore- 

 kommer ogsaa som Hundbær, der græciseret i cynosbatus, spiller en 

 Rolle i Middelalderens medico-botaniske Værker. 



Gav derefter 2) Meddelelse om Tydningen af Plantenavnet 

 Moly, juiwÀu. 



Denne Plante findes omtalt i Odysseens 10. Sang, og overrækkes 

 Odysseus af Hermes som Tryllemiddel mod Kirke. Dens Blomst er 

 hvid, Roden sort, og den er vanskelig at rykke op af Jorden for døde- 

 lige Mennesker. 



De græsk-romerske Botanikere beskjæftigede sig alle med Moly; 

 Theofrast og Dioskoricles skildre den som en Løgvæxt, Plinius dels 

 som en Allium, dels som en Mandragora, Galenos som Peganum TJar- 

 mala L. ' 



I den nyere Tid antage de tyske „patres" den snart for en Col- 

 chicum, snart en Inula, senere en Allium, Helleborus niger, og Nym- 

 phaea alba, den sidste med den Begrundelse, at Vandplanter ere de 

 sværeste af alle at rykke op. 



Efterhaanden blev Navnet Moly et Slægtnavn, der samlede en 

 Mængde Allium, Ornithogalum , og andre nærstaaende Arter under sig. 



Linné opstillede en Allium Moly, men kun for at bevare dette 

 klassiske Navn; paa en Tydning af den oprindelige, homeriske Moly er 

 ikke tænkt, thi Allium Moly L. har gule Blomster. 



Kurt Sprengel antager, at Homers Moly er identisk med Allium 

 nigrum L. Hoefer har i „Historie de la Botanique, 1872" erklæret sig 

 for Arum Dracunculus L. med Henvisning til, at denne Plantes slange- 

 spættede Stængel maatte sætte den i Forbindelse med Hermes, Molys 

 Opdager, hvis Heroldstav var omvunden med Slanger. 



Men Hermesstaven Kerykeion var ikke slangeomslynget i den old- 

 græske Periode, og der træffes hos de antike Forfattere ikke noget 

 Spor til, at Arum Dracunculus L. skulde være Homers Moly. 



Andre have hævdet, at Moly er et rent Fantasiprodukt. 



Schübeier har i „Viridarium norvegicum" bestemt den som en 

 Alrunerod, Mandragora, dog uden at begrunde dette. 



