26 



men med en saa kort eller mangelfuld Beskrivelse *), at intet 

 herom kan afgjøres. 



8. Spiraea brachybotrys Lge. n. sp., frutex valde 

 ram osa , cortice mox secedente , ramis sterilibus elongatis, 

 horizontaliter divergentibus , arcuato-adscendentibus v. apice 

 nutantibus; angularis, pubescentibus; ramis florigeris breviori- 

 bus, adscendentibus ; foliis parvis (vix ultra 12 — 15 mm. longis), 

 cuneatis v. lauceolato-ovalibus, obtusis, apicem versus utrin- 

 que 3—4 dentatis, ceterum integerrimis , margine revolutis, 

 supra impresso rugosis, leviter pubescentibus, subtus elevato- 

 penninerviis, dense pubescentibus; gemmis tomentosis; inflo- 

 rescentia in tliyrsum brevem, densiflorum condensata, pedun- 

 culis calyceque dense cano-puberulis, laciniis calycis brevibus, 

 late ovatis, obtusiusculis, patulis; petalis pallide roseis, stylis 

 5 brevissimis, roseis, ovariis tomentosis (apud nos vix ma- 

 turescit). 



Dyrkes saavel i Landbohøjskolens som i Universitetets 

 botaniske Have ; paa sidst nævnte Sted er den i sin Tid mod- 

 taget fra Gartner F, Wendt under Navn af S. pruinosa, 

 hvilket Navn jeg ikke har ansét det for rigtigt at slaa fast, 



*) Slægten Crataegus trænger meget til en omhyggelig Revision. 

 Fremstillingen i Loudon's Arboretum (2844) var for sin Tid 

 ret tilfredsstillende, men ikke faa nye Arter cre senere til- 

 komne, og de nyere Arbejder af C, Koch: Die Weissdorn u. 

 Mispel-Arten (1854) og Dendrologie (1869) og Regel (Re- 

 vi sio specierum generis Crataegi) lade ikke lidet tilbage at 

 onske. Et vigtigt Materiale haves i en Række fortrinlige Af- 

 bildninger i Botanical Register , men for øvrigt er det øjen- 

 synligt, at en grundig Bearbejdelse af denne, lige som af flere 

 andre formrige Slægter, hvoraf mange Arter ofte dyrkes sam- 

 men i Haver og kunne danne Bastarder, og hvor de tidligere 

 Beskrivelser ofte ere alt andet end oplysende, frembyder mange 

 Vanskeligheder, — Trangen til at reducere adskillige uberet- 

 tigede eller utilstrækkeligt beskrevne Arter, der fra Tid til 

 anden ere fremkomne, er vist nok fuldt berettiget, men naar 

 Reduktionen drives til den Yderlighed, hvortil Regel i det 

 citerede Værk er naaet, er den kun til liden Baade for Viden- 

 skaben. Naar R. f. Ex. forener saa bestemt adskilte Typer 

 som C. sanguinea og C* Douglasii til én Art, naar han under 



