50 



eller ikke*)«. — Saa vidt Hr. Grønlund, — Öddur Hjaltalfns 

 Beskedenhed, at han ikke stoler paa sine egne botaniske 

 Kundskaber og derfor underordner sig anerkjendte Natur- 

 granskere paa dette Omraade og i sin Plantelære stadig 

 raadfører sig med deres Arbejder — hans Beskedenhed , at 

 han ikke, som vistnok mangen Botaniker vilde gjøre og som 

 ogsaa Adj. Gr. har gjort, stadig opfører sit egetNavn i 

 Citationstegn, lægger Hr. Gr. ham til Last. ■ — At Hjal- 

 talin ikke ved alle Plantearter opgiver Voxestederne, har sin 

 naturlige Grund i, at det var ham ubekjendt (ligesom i dette 

 Øjeblik det for Resten ogsaa er for Enhver), om en 

 Planteart, der findes paa Island, er almindelig udbredt der 

 eller Jkke , og det vilde være næsten latterligt, dersom han 

 havde opgivet en Planteart som særlig for det enkelte Sted, 

 naar denne saa senere var bleven fundet paa Hundreder og 

 atter Hundreder af andre Steder. Han fulgte heri ganske 

 rigtig sine Forgængere Eggert Olafsson, Björn Halldorsson og 

 til Dels Hornemann. Denne sidste opgiver ikke Voxested eller 

 rettere sagt Findested for enhver Planteart i Danmark, sær- 

 lig nævner han ikke et eneste Voxested for de af ham an- 

 førte islandske Planter, og om Hornemann vil dos selv Adj. 

 Gr. vist ikke paastaa, at han ikke var Botaniker nok til at 

 kunne bestemme baade danske og islandske Planter. Adj. 

 Gr. bedes ellers at efterse, hvad Prof. J. Lange siger i sin 

 Flora om hvorledes ældre Botanikere i Rubriken om Plan- 

 ternes geographiske Fordeling almindelig brugte kun at an- 

 give Voxesteder for de Arter, som ansaas for sjældnere«**); 

 saa kan det nok være, at han ikke vilde bygge en saa dristig 

 Slutning, som han har gjort. I øvrigt skal jeg tilføje, at Adj. 

 Gr. ikke har Ret, naar han siger, at Hjaltalin ikke har op- 

 ført et eneste Voxested, thi om Trientalis europæa***) 

 siger han : »Efter Hr. Districtschirurgus Sveinn Pålsson's 



*) Bot. Tidsk. 2. Række, 4. Bind, Kbhvn. 1874 -76, S. 38. 

 **) Haandbog i den danske Flora, 3dje Udgave. S. IX. 

 Grasafrædi S. 169. 



