— 181 — 



de egentlige Tørvejorder, medens Jorder med et Indhold af 

 70—50 °/o organisk Stof bedst kan betegnes som Tørvedynd, og 

 saadanne tydeligvis dyndede Jorder, hvis Indhold af organisk Stof 

 er mindre end 50 °/o, simpelt hen benævnes Dynd jord er. Her- 

 ved imødekommes vist de Krav til Klarhed, som med Rette kan 

 stilles, naar Talen er om disse Jordarters Benyttelse i Praksis. 



I Henhold til de ovenfor anførte Betragtninger er en Mose en 

 Landstrækning med en naturlig Aflejring af Tørv, hvis 

 Mægtighed er mindst 0,3 m, og hvis Askeindhold sæd- 

 vanligvis ikke overstiger 30 % af Tørstoffet. 



Med Hensyn til Begrebet „Tørv" kan iøvrig henvises til den 

 af G. A. Weber (1903, S. 471, 1908) opstillede Definition, til EL Potonié 

 (1908), E. Ramann (1911) o.a. Forfattere. 



Den i det følgende givne Skildring gælder da især Vegetationen 

 paa saadanne Arealer i Danmark, som, i Følge den ovenfor anførte 

 Bestemmelse af Begrebet „Mose", gaar ind derunder. 



Fremstillingen omfatter i første Række den til Mosen knyttede 

 n a tur lige Vegetation, for saa vidt som man overhovedet vil være i 

 Stand til at tale om en saadan. Ti udsatte for talrige Indgreb fra Men- 

 neskets Side har vore Mosearealer i mere eller mindre høj Grad 

 ændret Karakter, mistet deres oprindelige Vegetations-Præg; der er 

 vel næppe ét Moseareal her i Landet, som helt har undgaaet 

 denne Skæbne. Naar Mose-Vegetationsformationer derfor i det 

 følgende betegnes som naturlige, maa dette forstaas med et vist 

 Forbehold, idet de kun til en vis Grad er virkelig oprindelige. 



Desuden omtales Vegetationen paa saadanne Mosearealer, der 

 vel har modtaget en vis Kultur, men hvor den oprindelige Plante- 

 vækst ikke er helt fjærnet gennem saa radikale Midler som Pløj- 

 ning o. s. v., medens alle fuldt ud opdyrkede Arealer ligger uden- 

 for Betragtningen, i alt Fald saa længe Kulturen opretholdes rationelt. 



Det maa dernæst her bemærkes, at det vil være nødvendigt 

 ogsaa at gaa noget ind paa Vegetationsforholdene indenfor Nabo- 

 samfundene. Ganske særlig gælder dette saadanne Samfund, som 

 er genetisk knyttede til Moserne. Vel ligger selve Vand-Vegetationen 

 udenfor denne Fremstillings Ramme, men som det nedenfor vil ses, 

 har jeg fundet det rigtigt at omtale de forud for Dannelsen af 

 Mosevegetationen nærmest gaaende Plantesamfund, der er endnu 

 mere udpræget hygrofile end Moserne selv. 



