- 185 - 



tation er i Henhold til Oome's Iagttagelser 1) Alger; derefter følger 

 2) Vandplanter, 3) Mosser og 4) Fanerogamer; disse sidstes Optræ- 

 den i Rækkefølge er i Hovedsagen rigtig skildret; Grome ender 

 med en Slutningsformation af Buske og Træer. l ) Nogen yderligere 

 Skelnen mellem de forskellige Formationer af Mose og deres Vege- 

 tation finder man derimod ikke hos Grome. 



Hvad Ghr. Olufsen (1811) i sin bekendte Bog om Danmarks 

 Brændselsvæsen beretter om Tørvemosernes Dannelse og Vegeta- 

 tion, frembyder ikke stort nyt udover den tidligere i Danmark vundne 

 Viden. Og overhovedet maa man vel give I. H. C. Dau Ret, naar 

 han erklærer (1823, S. 3 o. flg.), at Kendskabet til Mosernes og 

 Tørvens Naturhistorie i Begyndelsen af det 19. Aarh. kun er magert 

 i Forhold til dets Vigtighed ; han anfører en temmelig fuldstændig 

 Liste over de Emnet vedrørende Skrifter. Uden al Tvivl maa Dau 

 selv nævnes som en af Tørveforskningens Foregangsmænd 2 ), ihvor- 

 vel han ikke var naturvidenskabelig uddannet; han beklager selv 

 sin Mangel i saa Henseende, især med Hensyn til sine Kundskaber 

 i Botanik (1823, S. 38, Fodnote). Man kan altsaa ikke vente at 

 finde paalidelige Analyser af Mosevegetationen i hans Skrifter, der 

 væsentlig maa siges at have tørvegeologisk Interesse. Han er saa- 

 ledes den første, der forsøger at give en stringent Definition af 



*) A. F. Wiegmann, som (1837) citerer Crome's Fremstilling fuldstændig, og som 

 siger, at hans Iagttagelser ganske stemmer med hans egne, undrer sig dog 

 stærkt over, at „der als genauer Botaniker bekannte Crome" kan være for- 

 ledt til den Vildfarelse, at Træer og Buske paa Moser danner den afslut- 

 tende Vegetation. Det er dog Wiegmann selv, der her er paa Vildspor; 

 hans Gennemsyn „af talløse Mosers Vegetation af forskellig Art 1 ' kan ikke 

 have været fuldstændigt nok. 



2 ) I Indledningen til sin „Handbuch" (S. 5) siger Dau med ikke ringe Selv- 

 følelse, der ogsaa senere af og til kommer til Orde paa pudsig Vis overfor 

 Forgængerne: „Ich glaube also wohl sagen zu dürfen, dass ich über die 

 Naturgeschichte des Torfes ein neues Licht verbreitet habe, indem ich die 

 eben angedenkten Arten der Moore deutlich unterschieden und klar, hoffe 

 ich, dargestellt habe". — Dau's Arbejder, der vistnok vakte Opsigt og Aner- 

 kendelse i Tyskland,, modtog en ubillig overlegen og som det synes per- 

 sonlig lidet velvillig stemt, anonym Kritik i Dansk Litteraturtidende for 

 1829 (Nr. 48). Dau gav et langt og hvast Tilsvar (Tillæg til samme for 

 1830, Nr. 6), som atter fremkaldte en Udtalelse fra den stadig anonyme Re- 

 censent (samme, 1830). I sin Nekrolog over Dau synes Begtrup (Dansk 

 Litteraturtidende, 1831, Nr. 29) nærmest at tage Parti for Recensenten og 

 skænker ingenlunde Dau den tilbørlige Anerkendelse. 



Dau's Biografi er med Urette udskudt af det af C. F. Bricka udgivne 

 „Dansk Biografisk Lexikon". 



