— 203 — 



de for Moseplantesamfundene saa vigtige Sphagnum-Arters Biologi. 

 Han fører de allerede af Sendtner gjorte Iagttagelser over Fore- 

 komsten af Sphagna videre, påaviser deres i høj Grad forskellige 

 Følsomhed overfor Kalk o. a. alkaliske Forbindelser, og ser ende- 

 lig i deres vekslende Indhold af organiske Syrer et vigtigt Middel 

 til Opløsning af tilført Plantenæring. Senere (1910) har Paul offent- 

 liggjort en Fremstilling af Moseplantesamfundenes Optræden i 

 Bayern og de bayerske Moseplanters Geografi; han skelner her 

 mellem „Bestände- indenfor „Flach- oder Wiesenmoor", „Übergangs- 

 oder Zwischenmoor" 1 ) og „Hochmoor". De bayerske Mosers Vege- 

 tation svarer efter denne den mest moderne og sikkert bedste 

 Fremstilling at dømme ikke helt til Vegetationen i danske Moser, 

 et Forhold, hvortil vi senere vender tilbage. Det maa dog anføres, 

 at Udviklingen indenfor Moseplantesamfundene ogsaa efter Paul's 

 Opfattelse er betinget af Ernæringsforholdene. 



De af E. Gully(l909) publicerede Undersøgelser over de bayer- 

 ske Mosers kemiske Egenskaber og Vegetationens Forhold hertil 

 har bragt Opfattelser frem, som vistnok trænger til nærmere Prø- 

 velse; han er vel af den Mening, at Højmoserne er næringstoffattige, 

 men anser dog ikke Kalkfattigdom , derimod snarere Mangel paa 

 Kali for Aarsagen til Højmosedannelsen; overhovedet spiller Kalk- 

 indholdet efter Gully's Opfattelse ikke den Rolle, som man har 

 tilskrevet det ved Mosedannelsen, og denne Anskuelse synes i saa 

 Henseende at være i Overensstemmelse med Ytringer, der allerede 

 tidligere^ men formodentlig ukendt for Gully, var fremsat af den 

 amerikanske Forfatter, N. B. Transeau (1905 — 1906). 



Moseformationer og deres Plantevækst er selvfølgelig Genstand 

 for Omtale i adskillige Haandbøger, fremkomne i det tyske Riges 

 store, botaniske Litteratur; men originale Betragtninger og Under- 

 søgelser over dette Emne findes som Regel ikke deri. Et Par af 

 disse Haandbøger bør dog nævnes. Oscar Drude har i „Deutsch- 

 lands Pflanzengeographie" (1896) omtalt de tyske Mosedannelser 

 og trods forstandige Indvendinger fra anden Side henført dem til 

 de to Kategorier: infra- og supraaquatiske Moser (Drude synes 

 noget desorienteret med Hensyn til denne Inddelings Ophavsmand). 

 Forøvrig skelner han mellem „Grasmoore" („Grünmoore" eller 



x ) Paul stiller sig nu mindre kølig overfor det af andre opstillede Begreb 

 „Zwischenmoor", for hvilket han ikke tidligere (1907) har kunnet finde 

 nogen almengyldig Defmiton „ durch Nennung bestimmter Pflanzen" ; her 

 har han dog anført nogle for „Zwischenmoor" karakteristiske Arter. 



