204 — 



„Wiesenmoore") og „Hochmoore" ; de første indrangerer han under 

 „Grasflur-Formationen", de sidste under „Mosmoor-Formationen" 

 (eller „Eigentliche Moore"). — I sit store og smukke Værk „Pflan- 

 zen-Geographie auf physiologischer Grundlage" kommer A. F. W. 

 ScHiMPER (1898) jævnlig ind paa Omtale af Moseplantesamfundene, 

 særlig i Anledning af den tilsyneladende Anomali, at Tørvemoser- 

 nes, specielt Højmosernes Vegetation har et xerofilt Præg, hvilket 

 efter Schimper's Forklaring skyldes Optræden af Humussyrer. Hans 

 særlige Skildringer af Mosernes Vegetationsforhold er temmelig 

 værdiløse; de hviler i for høj Grad alene paa Sendtner's Frem- 

 stilling. 



Østrig- Ogsaa indenfor det østrig-ungarnske Monarki har Udnyttelsen 



Ungarn. ^ Moserne fremkaldt mere eller mindre rent botaniske Undersøgel- 

 ser. Fr. Sitensky har (1891) givet en meget omfattende og grun- 

 dig Skildring vedrørende Böhmens Moser; han definerer Tørve- 

 moser som „en vis Vegetationstype" og deler dem efter deres Flora 

 i „Wiesenmoore" og „Hochmoore". Sitensky meddeler en Række 

 sikkert gode Iagttagelser over Plantevæksten i böhmiske Moser, 

 hvis Undersøgelse har kostet ham aarelange Studier, og dertil en 

 Florakatalog, men om nogen egentlig Formationsskildring er der 

 dog ikke Tale; hans Arbejde er i Hovedsagen skrevet med prak- 

 tiske Formaal for Øje. 



Gennem en lang Række Publikationer i „Österreichische Moor- 

 zeitschrift" har Hans Schreiber samlet et anseligt Materiale af 

 Betydning for Kendskabet til østrigske Moser 1 ). Som det vigtigste 

 af Schreiber's Arbejder kan Monografien over Moserne i Vorarlberg 

 og Fyrstendømmet Lichtenstein (1910 b) betragtes, fordi der her 

 gøres mere almindelige Betragtninger gældende, der utvivlsomt kan 

 opfattes som Resultatet af Schreiber's øvrige Arbejde gennem en 

 lang Aarrække. Han skelner mellem „Ried" eller „Riedmoore" 

 (svarende til det nordtyske Udtryk „Flachmoore"), „Moser" eller 

 „Moosmoore" (svarende til „Hochmoore"), „Brücher" eller „Brüch- 

 moore" (svarende til „Waldmoore") og „Riedmöser" (svarende til 

 „Übergangsmoore"). 



Af ringere egentlig botanisk Interesse er de af W. Bersgh, 

 Bersch og V. Zailer samt V. Zailer og L. Wilk udgivne Skrifter, 

 som i første Række har praktiske Formaal for Øje, men ogsaa 

 indeholder videnskabeligt Stof af megen Værdi. 



x ) Se ogsaa Aarsberetningerne fra Mosekulturstationen i Sebastiansberg VIII — XI 



