— 211 — 



kan bære et Menneskes Vægt. Paa den anden Side har Rørsum- 

 pen som oftest lukket aabent Vand ude; kun mellem de yderste 

 Forposter ses det aabne Vand, hvor ogsaa Repræsentanter for 

 Vandplantesamfundene har Lejlighed til at vokse; det er hermed 

 givet, at der som Regel mangler en skarp Grænse mellem disse 

 Samfund og Rørsumpens Associationer. 



Rørsumpen forekommer, som "vel bekendt, ved Bredderne af 

 vore Søer og Aaløb. Den stiller imidlertid visse Krav m. H. t. 

 Opstaaen og Trivsel, Krav, som ingenlunde opfyldes af Forholdene 

 ved enhver Sø eller Aa i Danmark, hvilket atter vil sige: for den 

 Landdannelse, som Rørsumpen betinger, er Kaarene ofte meget 

 ulige. Dette, saa vel som de væsentligste Træk af Rørsumpens 

 Formation, vil nedenfor blive belyst gennem nogle Eksempler, hen- 

 tede dels fra egne Iagttagelser, dels fra Litteraturen. 



Rør sumpe ved Bredderne af Søer. 



Bredsgaard Sø ligger 8,5 km Vest for Viborg, i Bunden af 

 et omtrent i Nord til Syd gaaende Dalstrøg (G. M., R 18 og Q 18). 

 Kommer man til den fra de Vest for Søen liggende, stejle Bakker 

 (henv. 40 m o. H.), vil man have et ypperligt Overblik over Søen og dens 

 Omgivelser. Den aabne Vandflade var 1904, i hvilket Aar mine 

 Iagttagelser især er gjorte, stærkt indskrænket og omfattede vel 

 højst 4 ha. Et meget større Areal optages af de Enge og Moser, 

 som næsten til alle Sider omgiver Søen. Dens vigtigste Tilløb 

 dannes af de talrige Kildevæld, der strømmer ud fra Foden af de 

 omgivende Bakker, især i Vest og Syd. Desuden føres eller rettere 

 førtes Ravnstrup Aas Vand ind gennem Søens nordlige Ende i 

 umiddelbar Nærhed af dens Afløb, Fiskbæk Aa, der løber til Hjar- 

 bæk Fjord. 



Søens Vand er overordentlig grundt, men Vandstanden iøvrig ret 

 vekslende. Medio Oktober 1903 (et paa Nedbør rigt Efteraar) var 

 Vandstanden ca. 1 m, men medio Juli 1904 næppe mere end højst 

 0,5 m, paa de fleste Punkter kun ca. 0,3 m. Enkelte Partier i Søens 

 sydvestlige Krog laa da helt tørre, og den sortegraa, i Sollyset mat 

 glinsende Bund traadte frem nærmest Kysten; paa disse tørlagte 

 Partier fremkom der samme Aar store Mængder af Cineraria pa- 

 lustris 1 ). I 1904 mærkedes Virkningerne af den ved Reguleringen 



l ) Forholdet minder om det af Warnstorf (1897, S. 141) omtalte i Neumühler 

 See, hvor Cineraria ligeledes fremkommer paa Dyndøer. 



14* 



