- 232 - 



Aaernes Vedkommende gælder, hvad Klinge (1890, S. 298) har 

 udtalt, at jo smallere Aaløbet er, des hurtigere vil det vokse til. 



Større Betydning har Vandarealets Form. Jo mere uregel- 

 mæssig Formen af et Søbækken er, jo flere Vige Kysterne danner, 

 des større Sandsynlighed er der for, at der netop i disse Vige vil 

 fremkomme en Landdannelse, fordi Plantevæksten her har størst 

 Ro at udvikle sig under. Det samme synes efter Klinge's Me- 

 ning at gælde det stærkt bugtede Flodløb med dets talrige Ind- 

 skæringer. At det er Roen, der begunstiger Landdannelsen, kan 

 næppe betvivles , i mindre Grad skyldes det den større Mængde 

 Næring, der kan tænkes ophobet i staaende eller svagt bevæget 

 Vand. Naar Klinge (S. 266) mener, at disse Vandes Næringsind- 

 hold er større end de flydendes, og at vi ser „an ruhigeren Stellen 

 der Flüsse, wie Buchten und dergleichen, ein reicheres Pflanzen- 

 leben sich entfalten, als in dem von der vollen Stärke der Ström- 

 ung getroffenen Strombelte selbst" — — saa har denne Slutning 

 næppe fuld Gyldighed; det er sikkert her de fysiske Forhold, der 

 er de kemiske overlegne i deres Indflydelse paa Plantevækstens 

 Udvikling. Men ogsaa bortset herfra er Klinge's Betragtning næppe 

 rigtig (se nedenfor S. 235). 



Langt større Indflydelse øver Vandarealets Dybdefor hold, 

 en Faktor, Früh og Schröter med Rette stærkt fremhæver; de 

 nævner Eksempler paa den lave Vandstands Betydning for Tilgro- 

 ningen (S. 20); jo mere grundt Vandet staar, des hurtigere maa 

 Landdannelsen foregaa, alt andet lige, en Regel, som ofte nok kan 

 paavises for danske Søers Vedkommende, og som naturligvis ogsaa 

 gælder for Aaløbene. Med den grunde Vandstand (indtil 2 m) 

 faar Rørsumpen først rigtig Lejlighed til at udvikle sig, i Søerne 

 som oftest uden forstyrrende Indgreb fra Kulturens Side. Saadanne 

 spiller en langt større Rolle i Aaløbene. Der findes næppe noget 

 „offentligt" Vandløb i Danmark, hvor de naturlige Dybdeforhold 

 faar Lov at raade, selv om den Omhu, hvormed man sørger for 

 Vandets Passage, er meget ulige i de forskellige Egne, afhængig 

 af Aaløbets Karakter, Beskaffenheden og Benyttelsen af de tilgræn- 

 sende Arealer o. a. Forhold. Allerede meget længe, siden Midten 

 af det 18. Aarh., har man i Danmark truffet Bestemmelser om 

 Aaløbenes Renholdelse (se Gram, 1893, S. 1). I Følge de vedtagne 

 Regulativer er der med tilbørlig Variation efter de lokale Forhold 

 fastsat 1 eller 2 aarlige Renskæringer (eller Opskæringer) af Vand- 

 plantevæksten, de undersøiske Enge, paa Aaens Bund (t. Eks. 15. Juni 



