— 236 — 



Facies, eller de opstaar som selvstændige, øformede Bevoksninger, 

 der først ved den videre Udvikling smelter sammen med den land- 

 faste Rørsump eller med Nabobestande. Saadanne Bevoksninger 

 kaldes flere Steder i Jylland „Pohle" eller „Holter" eller simpelt- 

 hen „Opgrøde". 



Den nærmere Udredning af disse Bevoksningers Opstaaen lades 

 her ude af Betragtning. At Vandplanterne ved Opfyldning, Sam- 

 menskylning, Aaernes „Opskæring" o. a. Kulturindgreb kan danne 

 Spiringsbund for Rørsumpens Planter, maa anses for givet. Den 

 samme Betydning har aabenbart enkelte af de til Rørsumpen 

 selv knyttede Planter. Saaledes kan der henvises til den ejen- 

 dommelige Rolle, Roripa nasturtium aquaticum spiller paa visse 

 Punkter langs Nørre Aaens Bredder og i dens Søer; det er ganske 

 aabenbart, at den er i ikke ringe Grad landdannende, idet den be- 

 tinger Fremkomsten af Rørsump-Partier. Hvor Vandet er roligt, 

 ser man denne Plante i store, overordentlig frodige og saftig grønne 

 Bevoksninger træde ud fra Aaens Bredder uden at være rodslaa- 

 ende, fuldstændig frit flydende. Den danner udenfor Rørsumpen 

 „Holter", der ofte ses at være Basis for Vegetationer af Typha 

 awgustifolia eller Scirpus lacustris, hvis Frø formodentlig fanges af 

 den langt ind i Efteraaret endnu fuldkommen friske og overmaade 

 tætte Roripa (Mentz, 1910). 



Er de første Facies af Rørsumpen dannede, vil den videre 

 Landdannelse — alt efter de enkelte Steders Forhold — skride 

 mere eller mindre hurtig fremad. Rørsumpens Plantevækst betin- 

 ger i første Række dette Fænomen. Den selskabelige Vækst 

 af dens vigtigste Facies har jo i denne Henseende en overordentlig 

 stor Betydning; den dyndede Bund er gennemkrydset af Rod- 

 stokke, saa snart Vegetationerne blot er nogenlunde tætte, og jo 

 tættere de bliver, des mere fylder Rodstokke og Rødder op: Bun- 

 den højnes. Overhovedet udmærker Rørsumpens mest betydende 

 Plantearter sig ved en usædvanlig stor Stofproduktion. Og 

 da de ferske Vandes Dyreliv ikke er i Stand til at omsætte alle Rørsum- 

 pens Affaldsmasser, ophobes disse Aar for Aar i stedse rigeligere 

 Mængde, saafremt de da ikke ad naturlig eller kunstig Vej fjærnes. 

 Ti Kulturen griber ogsaa her i høj Grad forstyrrende ind; man 

 behøver i saa Henseende kun at minde om den for den naturlige 

 Udvikling uden al Tvivl betydningsfulde Fjærnelse af Arundo, hvor 

 denne danner større Bevoksninger. Endvidere fremmer Rørsump- 

 planterne i meget høj Grad Landdannelsen ved at tilbageholde 



