— 252 — 



smal Engkrog (Pig. 7), hvor Forholdene var ret ejendommelige; de 

 er nu ved Krogens Gennemskæring, Opfyldninger m. m. ændrede. 

 Paa den i Nordøst (mod Strømmen) vendende Del af Engkrogen 

 fandtes en ret stejl Brink og straks indenfor den sædvanlige Aira 

 caespitosa-Eng (hvorom nedenfor); Brinken var fremkommet ved 

 Strømmens Erosion, der paa et tidligere Tidspunkt vistnok havde 

 været stærkere end i 1902. Strømmen havde utvivlsomt aflejret 

 en Del af det borteroderede Materiale paa Spidsen af Engkrogen, en 

 anden Del paa Spidsen af den følgende Engkrog, men tillige havde 

 den i sin Tid dannet en stor „Bagskæring" paa den sydvestlige Side 

 af den smalle Engkrog. Derefter maa denne Erosion have tabt i 

 Styrke, ti Bagskæringen var i alt Fald i 1902 udfyldt af en Garex 

 gracilis-Eng, hvor Carex gracilis var næsten eneraadende ; dog fandtes 

 tillige: Equisetum fluviatile, Glyceria aquatica, Caltha, Cardamine 

 pratensis, Pedicularis silvatica, Myosotis palustris og ret rigelig Hyp- 

 num giganteum. 



Paa andre Punkter har jeg i Stedet for Garex-Enge indenfor 

 Rørsumpen fundet smaa Partier af Enge, hvis Hovedkomponent 

 var Poa trivialis, der her optraadte i en overordentlig kraftig Forrn. 

 En saadan Poa trivialis-Eng, ca. 1 m bred, bestod desuden 

 af Glyceria aquatica, Alopecurus geniculatus, Carex rostrata, Rumex 

 acetosa, i ringe Mængde, Myosotis palustris og Cardamine pratensis m. fl. 



Indenfor de yderste, fugtigste Dyndenge følger paa de saa- 

 kaldte Engkroge meget vel udprægede Aira caespitosa-Enge, 

 som ad naturlig Vej giver en kvantitativt ret anselig Høafgrøde; 

 de slaas ofte to Gange aarlig og afgræsses derefter. 



Engkrogene eller Aakrogene er de i Almindelighed lavt liggende 

 Partier af Aadalens Enge, der omsluttes af en Krumning af Aaen, 

 og som let oversvømmes fra Vinterens Begyndelse til ind i For- 

 aaret. Jordbunden er en i Hovedsagen af Diatoméer dannet Dynd- 

 art („Klæg"), i hvilken der ofte findes aflejret Sand og andet til- 

 skyllet Materiale; Sandet forekommer meget almindelig i ganske 

 tynde Lag. Bunden er meget fast. I fugtig Tilstand er Dynd- 

 jorden mørkegraa og „fedtet", i tør Tilstand lysere graa eller graa- 

 hvid, og den har da tabt sin fedtede Karakter. Muldvarpe færdes 

 hyppig paa Engkrogene, hvor Regnorme forekommer i rigelig 

 Mængde; bl. a. af denne Grund antager de øverste Jordlag ofte et 

 stærkt muldet Præg 1 ). Den kemiske Sammensætning af Aira caespi- 

 tosa-Engens Jordbund i Skals Aa Dalen fremgaar af de i Tabel 



Aira caespitosa-Engene er derfor (Mentz, 1902, S. LVI) benævnt „Muldenge". 



