— 254 — 



Mosser spiller ingen synderlig stor Rolle ; man kan finde Hyp- 

 num rutabulum, Climacium dendroides og Acrocladium cuspidatum. 



Indenfor de i det foregaaende omtalte Engtyper langs Skals 

 Aa findes paa adskillige Punkter endnu en Form af Dyndenge, 

 der, ligesom de udenfor liggende, overskylles af Vintervandet. Paa 

 disse indre Dyndenge er Carex Goodenoughii fremherskende, og de 

 kan derfor med god Grund benævnes GarexGoodenoughii-Enge. 

 Jordbunden her er som oftest Dynd, men iøvrig findes ved Skals Aa 

 talrige Overgangsformer, dels saadanne, som snart nærmer sig de 

 mest udprægede Dyndenge, dels saadanne, som staar Tørveengen 

 meget nær og med større Ret gaar ind under Begrebet „Mose". 

 Om Jordbundens Beskaffenhed giver Analyserne Tabel 1, Nr. 8 og 9 

 (S. 269) forøvrig Oplysninger. Askeindholdet er ringere end paa 

 Engkrogene; Indblandingen af Diatoméaflejringer er mindre. Med 

 den større Mængde organisk Stof stiger ogsaa Kvælstofindholdet. 



Foruden Carex Goodenoughii forekommer i de af denne karak- 

 teriserede Enge følgende andre Cyperacéer: Carex gracilis, C. rostrata, 

 C. disticha, C. caespitosa, C. panicea og Eriophorum polystachyum. 

 Paa Grænsen mellem Carex gracilis-Engen og Carex Goodenoughii- 

 Engen, der ofte træder meget tydelig frem, samt pletvis inde i 

 Carex Goodenoughii-Engen optræder Carex gracilis talrig. C disticha 

 kan forekomme i saa stor Mængde, særlig paa Enge langs Aaens nedre 

 Løb, at den er ligesaa talrig eller endog talrigere; i saa Fald kan 

 udskilles en egen Facies: Carex disticha-Engen, som dog ikke 

 indtager noget større Fladerum. Carex caespitosa synes i Skals 

 Aa Dalen særlig at tilhøre Carex Goodenoughii-Engen; den danner 

 her meget skarpt begrænsede Bevoksninger, der baade ved dens 

 ejendommelige Farvetone og derved, at Tuernes faste Dele hæver 

 sig nogle cm over den faste Engbund, er stærkt iøjnefaldende. Intet- 

 steds i Skals Aa Dalen danner den større sammenhængende Bevoks- 

 ninger. Fra Carex panicea-Mosen arbejder Carex panicea sig ind 

 i Engen. De her forekommende Graminéer er: Festuca rubra, Aira 

 caespitosa , Glyceria fluitans, G. aquatica, Phalaris, Hierochloë odo- 

 rata, Agrostis alba, Anihoxanthum , Holcus lanatus, Poa pratensis 

 og Bromus racemosus. Aira caespitosa ses her i Engen aldrig i saa 

 store Tuer som paa Engkrogene, men kan være ret talrig. Endnu 

 hyppigere er dog Festuca rubra. De mest hygrofile Græsser optræder 

 kun pletvis paa lave Partier; lignende gælder Equisetum fluviatile. 

 Hierochloë og Brornus racemosus ses især paa Enge nær Aaens 

 Udløb, der dog endnu i overvejende Grad er Geestenge. 



