— 262 — 



Siedeln sich Riedgräser an, welche Stolonen treiben, so entsteht 

 eine zusammenhängende Vegetationsdecke, siedelt sich Car ex stricto, 

 an, so entsteht die eigentümliche Vegetationsform, die ich mir nach 

 dem ungarischen Namen Zsombék-Moore zu benennen erlaube". 

 Kerner beskriver og afbilder smukt de mægtige 4' høje Tuer af 

 Car ex stricto. Bortset fra det rigtige i Kerner's Syn paa de første 

 Stadier i Udviklingen af „Grünlandsmoor" x ) er dog hverken den 

 „Vegetationsform", han kalder Zsombék-Moor, eller det sammen- 

 hængende Vegetationsdække, der dannes af Garices med krybende 

 Rhizomer, Mose, men uden al Tvivl forskellige Facies af Dyndeng. 

 Pokorny, som optog Kerner's Terminus, har flere Steder om- 

 talt Zsombék- „Moser" ; det kan bemærkes, at han (1861, S. 65) 

 angiver „die torfige Unterlage" i saadanne som sædvanligvis meget 

 ringe. „Die Zsombékmoore gehen nach der Austrocknung gewöhn- 

 lich in Wiesen ohne Torfbildung über. Ein solches Moor kann da- 

 her als Torfmoor nur insoferne betrachtet werden, als die ab- 

 gestorbenen Rasenstöche selbst den Brennstoff abgeben" 2 ). Heller 

 ikke Lorenz' Udtryk „Röhricht-Moor" er heldigt. 



En anden Østriger, S. Reissek, har omtrent samtidig givet en 

 vistnok solid, men ret upaaagtet Skildring (1859) af de af Arundo 

 phrogmites dannede Vegetationer langs Donau, hvorunder han be- 

 skriver de forskellige (8) Stadier i Udviklingen fra Rørsump til 

 „Eng". Til Jordbundens Beskaffenhed tager han dog i sin Om- 

 tale intet som helst Hensyn. 



G. A. Weber, der har udarbejdet den tidligere nævnte Over- 

 sigt over Sammensætningen af det naturlige Græsland i Vest-Holsten 

 og tilgrænsende Landomraader (1892), deler Geestlandets Forma- 

 tioner væsentlig efter Grundvandstandens Højde i 7 Subformationer, 

 der benævnes efter den herskende Planteart. Saaledes finder man 

 hos Weber en „Subformation der Garex gracilis", som i størst Ud- 

 strækning forekommer „in den tiefer gelegenen Teilen der Nieder- 

 ungen, welche den bis in das Frühjahr hinein währenden Winter- 

 überschwemmungen ausgesetzt sind und selbst in Sommer sich nur 

 unbedeutend über den Wasserstand erheben (höchstens 0,1 m). 

 Als breiter Streif begleitet sie den unteren Lauf der Flüsse und 



x ) Se ogsaa Pokorny (1859, S. 87) og Kerner (1863, S. 6-2, S. 72—74). 



-) Trods denne Pokorny's Erkendelse finder man dog endnu i de sidste Aars 

 Litteratur Betegnelser som „Rohrmoor", „Rohrsumphmoor" (Ahlfvengren, 

 1904) og „Sumphmoor" (Potonié, 1909) — Betegnelser, der uden Tvivl intet 

 har med „Mose 4, at gøre udover, at de er forberedende Stadier. 



