— 274 — 



I det følgende anføres en Række Skildringer af Tørveenge fra 

 forskellige Lokaliteter i Danmark, tildels i Tilslutning til de tidligere 

 omtalte. 



Lovns Enge (se S. 246). Ovenfor og Vest for 5' Kurven 

 findes den udprægede Tørvejord, en temmelig lys og ikke stærkt 

 formuldet Tørv, hvis Dybde ikke er stor, for det meste næppe 1 m, og 

 som hviler paa Dyndaflejringer. Tørvens kemiske Beskaffenhed frem- 

 gaar af Analysen Tabel 2, Nr. 1 (S. 322). Indholdet af Kalk (Ga C0 3 ), 

 er omtrent 5 Gange saa lille som i Dyndengen (se Tabel 1, Nr. 3). 



Arealet er Garex panicea-Mose , der uden al Tvivl er 

 ganske upaavirket af Kunstgødning. Græsdækket er vel meget tæt, 

 men kun lavt. Carex panicea er fremherskende; iøvrig er ingen 

 andre Garices iagttagne paa det Tidspunkt, da Undersøgelsen fandt 

 Sted ( 13 /9, 1910; uslaaet Eng). Derimod findes der adskillige Græs- 

 ser, af hvilke Briza media og Anthoxanthum odoratum begge er 

 talrige, medens Sieglingia, Poa pratensis, Air a caespitosa og Mo- 

 linia coerulea synes meget mindre fremtrædende; noget talrigere 

 er Holcus lanatus. Endvidere Luzula multiflora. Urter forekommer 

 i ret rigelig Mængde: Cerastium caespitosum, Geum rivale, Poten- 

 Ulla erecta, Trifolium pratense, T. repens, Lotus uliginosus, Par- 

 nassia palustris, Angelica silvestris, Brunella vulgaris, Alectorolophus 

 minor, Plantago lanceolata, Succisa praemorsa og Cirsium palustre. Af 

 Vedplanter findes Salix repens, undertiden i saa stor Mængde, at ved- 

 kommende Arealer kan betegnes som Carex panicea — Salix repens- 

 Mose. Endvidere Salix hastata; naar denne og Lotus uliginosus 

 forekommer i større Mængde, skyldes det sikkert en vis Indflydelse 

 af Trykvand, som dog i langt højere Grad gør sig gældende langs 

 den nordre Side af Engdraget. 



Mosen Syd for Snodstrup Sø (se S. 247) er nu meget 

 stærkt opgravet og var allerede stærkt angreben, da Dau besøgte 

 den i 1828 (1829, S. 43); Afgravningen er foregaaet ret planløst. 

 Paa enkelte større og højere liggende Partier af den oprindelige 

 Overflade, der endnu er tilbage mellem de mange Grave, har Mo- 

 linia coerulea ganske taget Overhaand. Den danner her en fuld- 

 stændig sluttet Molinia-Association, hvori selve de faste Tuer, 

 formodentlig delvis foranlediget ved Græsning af Kreaturer, bliver 

 40 — 50 cm høje. Molinia har vistnok allerede, da Dau saa Mosen, 

 haft Herredømmet; ti han taler om den langtræ viede, rødbrune 

 Tørv, som ganske rigtig findes i Mosens Overflade, og som „fast 



