— 282 — 



S. 65) talt; han siger, at endnu i Midten af Maj befinder den sig 

 i sit vinterlige brungrønne; først henimod Slutningen af Juni ud- 

 folder Engen sig i en Fylde af „Binsen, Simsen, Riedgräsern, Woll- 

 gräsern, Steudeln, Schwertlilien, Gentianen und noch unzählicher 

 anderer Pflanzen" .... 



Foruden Carex panicea forekommer i Skals Aa Dalens Græs- 

 moser adskillige andre Garices. Saaledes først og fremmest Carex 

 Goodenoughii, der kan være ret talrig, C. flava, C. flava x Horn- 

 schuchiana (C. fulva), som paa et enkelt Parti viste sig næsten 

 ligesaa talrig som C. panicea, C. pulicaris, der hist og her kan 

 træffes i Mængde, C. glauca, som sikkert er uden større Betydning 

 for Engens Fysiognomi, C. Oederi, om hvilken lignende gælder, 

 C. diandra, C. panniculata, C. caespitosa og C. r ostrata, hvilken 

 sidste aldrig i Carex panicea-Mosen optræder i større Bestande, 

 men kun enkeltvis eller paa Pletter med lidt mere sumpet Bund 

 end vanligt. 



Til de her nævnte Garices slutter sig andre Gyperacéer. Erio- 

 phorum polystachyum findes hist og her, undertiden i større Mængde, 

 men er dog uden videre Betydning for Mosens Fysiognomi. E. 

 alpinum har jeg fundet paa en enkelt Plads, nær Fousingø, i Mængde. 

 Scirpus multicaulis er set ligeledes kun et enkelt Sted, Nord for 

 Rødsø, hvor den i Forening med Triglochin maritima og T. palu- 

 stris voksede paa nøgen Tørvejord, der vistnok var fremkommet 

 ved Oversvømmelse paa ellers sluttet Garex panicea-Mose. Større 

 Betydning, men dog kun enkelte Steder, havde, i alt Fald paa det 

 nævnte Tidspunkt, Schoenus ferrugineus ; jeg har set den optræde 

 i større Partier paa Enge nær Fousingø og udfor Bjerregrav samt 

 ved Tjele Aa; indenfor disse Partier voksede den i stor Mængde, 

 Tue ved Tue; den faar, ligesom Scirpus caespitosus, i Efteraaret en 

 ejendommelig rødgul Tone, som gør den kendelig endog paa lang 

 Afstand. Det kunde se ud, som om denne Plante, ligesom Schoe- 

 nus nigricans i Henh. t. en Udtalelse af Kerner (1863, S. 65), kun 

 i ringe Grad tillader akcessoriske Bestanddele, saaledes de i Tørve- 

 engen almindelig optrædende Urter, at vokse indenfor det af den 

 engang erobrede Terræn. I lignende Retning udtaler Stebler og 

 Schröter sig (1892, S. 175) om S. ferrugineus. 



Det er dog saa langt fra Tilfældet, at Gyperacéerne er ene- 

 raadende, at ogsaa Graminéer spiller en anselig Rolle for Græs- 

 dækkets Sammensætning paa Skals Aa Dalens Tørveenge. De vig- 

 tigste er utvivlsomt Briza media, som ofte forekommer i Mængde 



