— 288 — 



saasom Stereodon cupressiformis, Leucobryum glaucum, Polytrichum 

 striatum, P. commune, Hylocomium- Arterne, Sphagnum cymbifolium, 

 Astrophyllum hornum og Fissidens adianthoides, hvilken sidste dog 

 navnlig findes paa Overgang mellem Tue og Flade. Almindelig 

 paa Tuerne er endvidere Cladonia rangiferina. 



Paa Tuerne fæster sig Vedplanter i stor Mængde, først de smaa 

 Arter: Salix repens, Vaccinium uliginosum , Calluna, Erica, Em- 

 petrum og Myrica, senere de større, saasom Salix pentandra, 

 S. aurita, S. cinerea, Betula pubescens og Juniperus. Ofte er 

 Myrica i ganske særlig Grad fremtrædende, og den giver da saa- 

 danne Arealer deres Karakter; med nogen Grund vil man kunne 

 benævne dem Myrica-Mose. Nær Skov er Juniperus som Regel 

 talrig; jo nærmere Skoven, des hyppigere. Meget gamle Græsgange 

 gaar efterhaanden helt over i Krat. 



Jordbundens Beskaffenhed paa Græsmoser i Skals Aa Dalen 

 fremgå ar af Analyse Nr. 6 i Tabel 2 (S. 322). Her er ligeledes 

 anført en Analyse (Nr. 7) fra en permanent Græsgang. — 



Vi vender os i det følgende til en anden Egn af Jylland, det 

 i Vendsyssel beliggende meget store Engdrag langs Gjer Aa, der 

 har sit Udspring Nordøst for Hammer Bakker og gennemstrømmer 

 Lavlandet mellem V. Hassing Bakkeø i Syd og Jyske Aas eller 

 Allerup Bakker i Nord (se nærmere A. Jessen, 1905). Gjer Aa 

 Enge hører til de største sammenhængende Arealer af Græsmose 

 i Danmark ; det naar i Nord op til Hjallerup og fortsættes i Syd 

 af Rosmos Kær, som strækker sig helt ned til Staa Holdeplads; 

 i Vest og Øst begrænses det i det væsentlige af henholdsvis Aal- 

 borg — Sæby Amtsvej og Aalborg — Sæby Jærnbane. 



Nærmest Aaen findes Dyndenge, som dog her i Omraadet 

 spiller ringe Rolle. En Gennemsnitsanalyse af 5 Prøver, tagne paa 

 Enge ca. 15 m fra Aaens Kant (mellem Myren og Bredeng, Syd 

 for Aaen), findes anført i Tabel 1, Nr. 1 1 (S. 269) ; Askeindholdet er ca. 

 37 °/o af Tørstoffet. De paagældende Arealer er Graminé-Dynd- 

 enge, hvor Aira caespitosa, Poa pratensis, Holcus lanatus og An- 

 thoxanthum odoratum i Forening med Carex Goodenoughii og Acro- 

 cladium cuspidatum danner Hovedvegetationen, medens en hel Del 

 andre Græsser og de sædvanlige Urter er indblandede i Græs- 

 dækket. Saadanne Dyndenge gaar i kort Afstand fra Aaen over 

 i Tørveenge. 



Dyndlag har hverken synderlig Udbredelse eller Mægtighed 

 under Tørven i det store Engdrag. Som oftest hviler Tørven 



