— 289 — 



næsten direkte paa Sand, det vil altsaa sige, at Tørvedannelsen 

 hurtig er kommen i Gang paa det tilforn oversvømmede Terræn. 

 A. Jessen meddeler om Tørven (1905, S. 166): „Dens Mægtighed 

 er meget varierende, ofte danner den kun et l h m. tykt Dække 

 over det underliggende Strandsand eller marine Ler, andre Steder 

 er Tørvelaget 2—3 m. tykt. Mod Nordvest op imod Hjallerup 

 veksler Tørvedybden ganske overordentligt; Bunden, der bestaar 

 af senglacialt Strandsand, er meget uregelmæssig, og talrige Sand- 

 banker rage op, udækkede eller kun dækkede af et ganske tyndt Tørve- 

 lag, medens Tørvedybden i kort Afstand derfra kan være henved 

 3 m." Dette kan jeg ganske bekræfte ved de af mig i 1904 fore- 

 tagne Undersøgelser, kun med den Tilføjelse, at der i Virkeligheden 

 findes endnu mange flere Sandbanker, ogsaa i den østlige Del 

 af Omraadet, end angivet paa Kortbladet. 



I den østlige Del af Gjer Aa Engene er Tørvelagets Mægtighed 

 gennemgaaende ringest. Her findes paa mange Punkter, hvor 

 Tørvedybden kun er ca. 0,5 m, endnu paa Roden staaende, store 

 Stubbe af Quercus sp. Dette viser, at Skoven, der er vandret ud 

 over de store Kær- og Mosestrækninger, er forsvunden derfra i 

 forholdsvis sen Tid. Noget nærmere kan vel ikke oplyses her- 

 om; at de her omtalte Stubbe dog ikke er Efterladenskaber af 

 Træer i en større sammenhængende Skov, men snarere hidrører 

 fra spredte Grupper af Træer eller smaa Lunde, synes at fremgaa af 

 nogle faa Oplysninger, der stammer fra Dronninglund Hovedgaards 

 Arkiv, og i Følge hvilke der omkring Midten af det 18. Aarh. avle- 

 des anselige Mængder Hø paa de til Gaarden hørende Enge (ca. 

 1000 Læs aarlig, i vaade Aar 1200 à 1400 Læs). Det kan tilføjes, 

 at Engene efter Slæt benyttedes til Græsning, undtagen i vaade 

 Aar, da Kreaturerne holdtes borte af Frygt for, at Engene skulde 

 blive optraadte. I en Kontrakt af 19. Jan. 1754 angaaende For- 

 pagtningen af Dronninglund Gaard overdrages Græsningsretten i 

 Engene til Forpagteren efter Høets Bjærgning, „hvorhos dog obser- 

 veres, at hvor Engene ere bløde og moragtige, holder Forpagteren 

 Tilsyn, at Kvæget ej samme optræder og bedærver." x ) 



Paa enkelte Sandbanker er naturlig Skov endnu bevaret; men 

 paa de fleste er den ganske forsvunden ; mange af dem bærer Navne 

 med Endelsen —holt, saaledes Gritrholt, Høgholt, Ørnholt, Lang- 



*) Meddelt mig af Husmand, fhv. Skovfoged paa Dronninglund L. Th. Fogtmann, 

 der paa Grund af sin levende Interesse for Egnens Historie en Tid lang 

 havde Adgang til Godsets Arkiv. 



Botanisk Tidsskrift. 31. Bind. 19 



