— 301 — 



blandede i det af Glumiflorer dog væsentlig sammensatte Plante- 

 dække ; de hyppigste er nedenfor fremhævede : Triglochin palustris, 

 T. maritima, Orchis incarnatus, Rumex acetosa, Polygonum am- 

 phibium f. terreste, Caltha, Ranunculus flammtda, R. repens, Linum 

 catharticum, Viola palustris, Comarum, Argentina, talrig, Potentilla 

 erecta, Parnassia, talrig, Peucedanum palustre, Hydrocotyle, Meny- 

 anthes, Gentiana campestris, G. pneumonanthe, Lycopus europaeus, 

 Pedicularis palustris, Alector olophus minor, Galium palustre, Succisa 

 praemorsa, Leontodon auctumnalis, gærne talrig, og Cirsium palustre. 

 Næsten overalt findes en meget rigelig Mængde Acrocladium cuspi- 

 datum; Salix repens er talrig; iøvrig forekommer af Vedplanter: 

 S. hastata, S. pentandra og hist og her Erica og Calluna. — Dyb- 

 den af den tørveagtige Band er kun 0,3— 0,7 m, ringest i Øst; 

 Analysen af 5 Prøver fra de øverste 30 cm er anført i Tabel 2, 

 Nr. 15 (S. 323). Det vil heraf ses, at Askeindholdet er en Del større 

 end normalt for Græsmose. 



Det andet Areal er den Nord for Helledsø og paa begge Sider 

 af Skellet mellem Hune og Jetsmark Sogne beliggende Hunetorp 

 Mose (G. M., N 29), som mod Vest gaar jævnt over i Lundergaard 

 Mose. Øst for nævnte Sogneskel ligger Mosens Overflade, der er 

 fast og jævn, mere end 1 m over Overfladen af Helledsø Enge; 

 Tørvemassens Mægtighed er 1 — 2 m. Efter Iagttagelser i August 1905 

 er Vegetationen først og fremmest dannet af Molinia, men dernæst 

 tillige af Aira flexuosa, undertiden i Mængde, endvidere Aira caespi- 

 tosa, Festuca rubra, Agrostis vulgaris, Sieglingia, Poa pratensis og 

 Holcus lanatus. I Molinia-Mosen findes enkelte Tuer af Eriopho- 

 rum vaginatum. Iøvrig: Rumex acetosella, Potentilla erecta og Leon- 

 todon auctumnalis, i det hele kun meget faa Urter. Af Vedplanter 

 ses spredt Calluna, Erica og Myrica. Mosser er nu uden Betyd- 

 ning. Af Tørven, der i Dybden 0 — 0,05 m er iblandet Rester af Sphag- 

 num, findes en Analyse i Tabel 2, Nr. 16, hvoraf fremgaar, at 

 Mosen er meget mere kalkfattig end de ovenfor omtalte Græsmoser, 

 der afviger fra den sædvanlige Type. Sandsynligvis har Mosen her 

 tidligere været ret vidt paa Veje til at overgaa i Højmose, siden 

 Sphagnum har indfundet sig; men ved den intensive Opgravning 

 af Tørven, som Mosen ret længe har været udsat for, har Benyt- 

 telsen af Mosens Overflade som Tørreplads i Forening med den 

 stærkere Udtørring foranlediget Fremkomsten af den nøjsomme 

 Graminé- Vegetation, der ovenfor er skildret. Denne Molinia— Aira- 

 flexuosa-Mose minder stærkt om en aabenbart ganske parallel Dan- 



