— 304 — 



de isaaede Kulturgræsser, der har holdt sig bedst, Poa palustris, 

 faatallig, maaske ogsaa saaet, Aira caespitosa, Molinia, Briza og 

 Holcus lanatus, alle meget faatallige; endvidere Luzula multiflora, 

 Carex panicea og C. disticha. Urterne er : Rumex acetosa, Cerastium 

 caespitosum, Ranunculus acer, Geum rivale, Potentilla erecta, Fili- 

 pendula ulmaria, talrig, Argentina anserina, Parnassia palustris, 

 Trifolium pratense, T. repens; Vicia cracca, Lythrum salicaria, 

 Angelica silvestris, ret talrig, Hydrocotyle, Menta aquatica, Linaria 

 vulgaris, Plantago lanceolata, talrig, Succisa praemorsa, Leontodon 

 auctumnalis, talrig, Cirsium palustre, talrig, Achillea millefolium, 

 A. ptarmica og Chrysanthemum leucanthemum. I denne urterige 

 Mose, hvor der forekommer flere Arter, som kun kan være komne 

 med Kulturen, er det især Cirsium palustre og Filipendula 

 ulmaria, der er de mest dominerende. Salix cinerea har ind- 

 fundet sig. 



Paa et andet Parti af den i Forfald værende Kultur er Arundo 

 phragmitesi&\n%, her 0,7 m høj, men ofte lavere, og smalbladet, Anthox- 

 anthum odoratum, meget talrig, Molinia, temmelig faatallig, og Phleum 

 pratense, kun yderst faatallig; iøvrig: Holcus lanatus, Carex panicea, 

 C. Goodenoughii, Equisetum fluviatiie, Rumex acetosa og omtrent 

 de samme Urter som ovenfor; dog kan tilføjes: Linum catharticum, 

 Lysimachia thyrsiflora, Euphrasia stricta, Alector olophus minor, 

 Campanula rotundifolia. Ejendommeligt er, at Argentina anserina 

 er meget talrig, og at Cirsium palustre her helt mangler, hvilket 

 vistnok nærmest er en Tilfældighed. Arealet synes i det hele lidt 

 lavere liggende end det foregaaende. Salix repens er indvandret 

 eller har maaske holdt sig siden Kulturens Anlæg. 



Den floristiske Sammensætning af Græsmosen eller 

 Tørveengen fremgaar vel af de valgte Paradigmer, men endnu 

 bedre af den nedenfor givne Sammenstilling, som ej alene er ba- 

 seret paa Enkeltskildringerne, men paa talrige Optegnelser fra andre 

 Lokaliteter af tørveholdige Enge (de vigtigste Arter er frem- 

 hævede). 



Først nævnes de urteagtige Fanerogamer (og de Par Karkryp- 

 togamer, som nærmest kan sluttes dertil): Arter, der enten giver 

 Formationen dens Karakter af Eng — og i denne Henseende er 

 Glumiflorerne, ligesom for Dyndengens Vedkommende, de fysiogno- 

 misk mest fremragende — eller som i det mindste ikke bryder 

 dette Karakterpræg paa synderlig kendelig Vis. 



