- 309 — 



kun tilsyneladende) er mindre nær forbundne med Græsmosen, 

 indfinder der sig adskillige Arter. Eksempler er: Majanthemum 

 bifolium, Ajuga reptans, Centaurea scabiosa og Cirsium heterophyl- 

 lum, som er Indvandrere fra Tørveengen nær liggende beskygget 

 Bund ; Cochlearia officinalis og Triglochin maritima, der kommer 

 fra Strandengen (muligvis paa visse Lokaliteter Relikter) ; Aira prae- 

 cox y Rumex acetosella, Saxifraga granulata, Campanula rotundi- 

 folia, Plant ag o -Arter o. fl. a., som vel i Almindelighed maa an- 

 tages at indvandre fra den høje Jord omkring Mosen ; Eriophorum 

 vaginatum, der stammer fra Højmosen, o. s. v. Ingen af alle disse 

 Arter kan altsaa i nogen Grad siges at være karakteristiske for Tørve- 

 engen, og om enkelte af dem gælder det, at de tværtimod er mere ejen- 

 dommelige for andre Samfund. For saa vidt er Tørveengens Flora ret 

 blandet, og dette forvolder den Vanskelighed, at det alene ved Hjælp af 

 Floraen er umuligt at træffe en Begrænsning af Formati- 

 onen overfor de den nærmest beslægtede. Alligevel erdet Plante- 

 selskab, der i Almindelighed danner Vegetationen paa vore Tørve- 

 enge, nogenlunde konstant og dertil ret ejendommeligt, hvilket de 

 ovenfor givne Eksempler forhaabentlig har oplyst tilstrækkelig. Og 

 det er at vente, at dette Forhold oftere er berørt i tidligere frem- 

 komne Skildringer af tilsvarende Arealers Vegetation; vi vender 

 os derfor et Øjeblik til Litteraturen herover. 



Det er ovenfor (S. 263 og 273) blevet sagt, at der ikke forhen 

 er blevet skarpt skelnet mellem, hvad her er kaldt „Dyndeng" og 

 „Tørveeng" og de dem tilhørende Facies (og Associationer), idet 

 disse som oftest alle er regnede med til et fælles Begreb, i dansk 

 Sprogbrug: Kærmosen eller Lavmosen. Det kan derfor være lidt 

 vanskeligt at jævnføre andres Fremstillinger med den her givne; 

 et Forsøg i denne Retning skal dog gøres. 



Mest indeholder den tyske Litteratur fra de sidste Aartier, dog 

 næppe noget af Betydning, førend G. A. Weber (1892) gav sin 

 allerede tidligere nævnte Skildring af Græslandet i Vest-Holsten 

 etc. Af Weber's „Subformationer" hører væsentlig de to, Garex 

 panicea-Subformationen og Molinia-Subformationen, til Tørveengen, 

 skønt Jordbundsforholdene desværre ikke altid omtales. Dog det 



lieh fast gar keine Pflanze eigentümlich ist, da die Lebensbedingungen 

 dieselben wie auf versumpftem Mineralboden sind". Og som Resumé af 

 Studiet over Floraen i Vorarlbergs Moser udtaler H. Schreiber (1910, S. 56), 

 at der gives ingen Planter, som udelukkende vokser paa Mose, og at man 

 i det højeste kan tale om „moseelskende Planter". 



