— 310 — 



Billede, Weber (S. 191) giver af Garex panicea-Mosen ved det nedre 

 Løb af Haaler Au, svarer nøjagtig til, hvad vi i Danmark saa 

 overordentlig hyppig finder i vore tørveholdige Aadale, at det bør 

 anføres her; jeg har intet Sted i Litteraturen fundet nogen bedre 

 Parallel. Han skriver: „Carex panicea und Garex vulgaris sind die 

 herrschenden Pflanzen, so dass bald die eine, bald die andere das 

 Übergewicht hat, meist aber G. panicea. Ihnen schliesst sich eine 

 Reihe anderer Seggen von ähnlichem, niederen Wüchse an. Das 

 einförmige Graugrün der Vegetation wird kaum belebt durch die 

 Blüten von Ranunculus flammula, vereinzelter Goronaria Floscuculi 

 und durch Trupps von Thalictrum flavum, zu denen an etwas näs- 

 seren Stellen noch Eriophorum polystachyum, sehr spärlich Pedi- 

 cularis palustris und etwas zahlreicher Menyanthes trifoliata, Coma- 

 rum palustre, Potentilla anserina, Hydrocotile vulgaris nebst Mentha 

 aquatica kommen. Zerstreut erscheinen Juncus filiformis und J. lam- 

 procarpus. Dieses Bild gewährt die Region im Anfang Juni. Gegen 

 Ende dieses oder zu Anfang des folgenden Monats erscheint alsdann 

 Agrostis alba in grosser Menge und mit ihr blühende Trupps von Ly- 

 thrum Salicaria und Ulmaria pentapetala". Bredden af Garex panicea- 

 Subformationen er 100— 200 m; den forløber i en vis Afstand fra og 

 parallelt med Floden og forekommer ogsaa ved Flodens øvre Løb. Den 

 oversvømmes regelmæssig, om end kort Tid, om Vinteren. I Juli Maa- 

 ned ligger Vandspejlet 0,15—0,3 m under Engens Overflade. Weber 

 tilføjer en Liste over Floraen, som svarer til den, der her er med- 

 delt fra Garex panicea-Mosen. — Jeg er dog tilbøjelig til at tro, at 

 Weber's Garex panicea-Subformation omfatter mere end, hvad her 

 er kaldt Garex panicea-Mose (eller Garex panicea-Association), at 

 den bør deles i to (se nedenfor), og at dens yderste Facies (Agro- 

 stis alba-F. m. fl.) snarest tilhører Dyndengen, idet Weber intet 

 Mellemled mellem Garex panicea-Subformationen og Garex gracilis- 

 Subformationen opstiller. 



Ogsaa Weber's Skildring af Molinia-Subformationen (S. 193) 

 korresponderer meget godt med danske Forhold; Jævnførelsen er 

 saa meget des lettere, som Jordbundsforholdene her er givne, idet 

 Weber's Molinia-Subformation, hvis Flora ligeledes er angivet, synes 

 væsentlig bunden til Tørvejord. 



Kort efter Weber's Arbejde kom Stebler og Schröter's be- 

 kendte Forsøg paa en Oversigt over Schweiz' Engtyper (1892). De 

 to Forff. opfatter „Eng" noget mere rummelig end tidligere Forff. 

 (Sendtner, Kerner, Drude o. a.) ; men indrømmer selv Vanskelig- 



