— 315 - 



mindste 2, den ret sjældne Sc hoe nus ferrugineus-Mose 1 ) og 

 den noget mere almindelige Briza-Mose; den første af disse synes 

 meget urtefattig, den sidste derimod rigere paa de i Garex pani- 

 cea-Mosen sædvanlig forekommende Urter. Maaske ogsaa Erio- 

 phorum alpinum kan danne en særlig Association eller Facies. Jeg 

 har kun ét Sted, i Skals Aa Dalen, fundet den i større Mængde. 

 H. Mortensen (1890, S. 129) meddeler følgende. I Munkeskoven ved 

 Giesegaard „findes en stor Mose .... Sit Hovedpræg faar den 

 af en stor Mængde Garex-Arter, af hvilke dog de fleste høre til de 

 almindeligere ; dernæst saaes større Partier hvidfarvede af Eriophorum 

 alpinum af Græsarter var Enodium coeruleum tilstede i Mængde;" 

 .... S. 131 siger Mortensen: „I en af Skovene var en Mose, der 

 havde megen Lighed med den før omtalte i Munkeskov, og hvor 

 ligesom hist Garex-Arter, Agrostis canina, Enodium coeruleum og 

 Eriophorum alpinum var meget fremtrædende". 



5. Tilførsel af vigtige Plantenæringsstoffer (Kunstgødning) frem- 

 kalder en af Graminéer i ganske overvejende Grad sammensat Asso- 

 ciation, som, da Aira caespitosa spiller Hovedrollen, bedst kan benæv- 

 nes Aira caespitosa-Mose. Der er ovenfor fra flere forskellige 

 Omraader givet en Fremstilling af Karakteren af denne paa kun- 

 stig Vis fremkaldte Form af Græsmose, som i de sidste Aartier er 

 blevet overordentlig almindelig i Danmark og uden al Tvivl er ved 

 at fortrænge Garex panicea-Mosen, naar bortses fra Arealer, hvor 

 en mere rationel Kultur er gennemført 2 ). Karakteristisk for den 

 vel gødede Aira caespitosa-Mose er den forholdsvis ringe Mængde Urter. 



1 ) K. Johansson (1893) omtaler fra Martebo Myr paa Gotland ,,ett växtsamhälle, 

 som man kunde kalla Schoenus-Molinia-formationen", i hvilken Schoenus 

 ferrugineus og Molinia optræder „ymniga"; af Urter findes bl. a. Primula 

 farinosa. 



2 ) Allerede Stebler og Schröter (1892) omtaler Gødningens Virkning t. Eks. 

 paa Molinia-Eng, og Stebler (1897), som jo (se ovenfor) beskriver forskel- 

 lige Paniceta, meddeler, at disse ved Afvanding og intensiv Gødning for- 

 vandles til Graminé-Mose (,.Fromentalwiese u ); men medens i Danmark disse 

 Foranstaltninger fremmer en rig Udbredelse af Aira caespitosa, Festuca 

 rubra, Poa pratensis o. a. Graminéer paa Bekostning af Carex panicea, er 

 det, i Følge Stebler, Avena elatior, der danner Grundlaget for Sammensæt- 

 ningen af den økonomisk værdifuldere Engtype. Dog maa i denne Sam- 

 menhæng Opmærksomheden ogsaa henledes paa det Eksempel, M. Düggeli 

 (1903, S. 163) giver paa Virkningen af Gødning paa en tør Lavmose; medens 

 paa den ugødede Eng Climacium, Gymnocybe palustris, Hylocomium squar- 

 rosum og Polytrichum gracile er de dominerende, er Poa pratensis den 

 gødede Engs Hovedart. 



