— 316 — 



6. Molinia coerulea, der som nævnt forekommer almindelig i 

 Garex panicea-Mosen, fortrænger ofte Car ex panicea o. a. Garices. 

 Antagelig skyldes det den Omstændighed, at denne Plante synes 

 at være mindre fordringsfuld i Retning af Ernæring og tillige kræ- 

 ver mindre Grad af Fugtighed. Disse Forhold fremkalder da Dan- 

 nelsen af den meget almindelige og karakteristiske Association: 

 Molinia-Mosen, som ovenfor er skildret gennem nogle Eksempler, 

 og som nogenlunde svarer til G. Weber's „Subformation der Moli- 

 nia coerulea". Muligvis spiller dog ogsaa kulturelle Indgreb en 

 Rolle for Fremkomsten af denne Association. Der kan saaledes 

 næppe være nogen Tvivl om, at Molinia vil sejre i Kampen med 

 Garex panicea, naar det Engstykke, hvor begge Planter er rigelig 

 repræsenterede, bliver unddraget Høslæt; ti medens dette i ringe 

 Grad eller slet ikke hindrer Garex panicea i dens Vegeteren, vil 

 det sikkert hæmme Molmia, hvis tueformede Vækst kun daarlig 

 forliges med et aarlig gennemført Slæt. Undlades dette, vil den 

 derimod let faa Forspring for Garex panicea, hvilket ofte ses, f. Eks. 

 paa de til Tørveskær udlagte Engarealer. Det synes ogsaa, som 

 om Tidspunktet for Slætten spiller en Rolle i saa Henseende; 

 Molinia svækkes ved tidlig Slæt. Stebler og Schröter (1892, 

 S. 172) siger, at blot ved Gødning og to Gange aarlig gentagen 

 Afmejen kan Molinia fordrives. Senere nævner de, at ved sen 

 Høst (Oktober) begunstiges den. i samme Retning udtaler Düggeli 

 sig (1903, S. 184): „Wird das Molinietum zu früh (als Pferde- 

 futter) geschitten, so geht die Quantität der Ernte rasch zurück, 

 der Bestand wird kurzrasig und lückig, und es siedelt sich oft 

 Danthonia decumbens an. Auch Moose können den Ertrag der 

 Besenriedwiese bedeutend herabsetzen, namentlich vermag dies 

 Aulacomnium palustre, daneben auch Hypnum Lindbergh und Acro- 

 cladium cuspidatum". 



Molinia-Mosen er eller kan være meget homogen; der findes 

 da kun forholdsvis faa Urter indenfor dens Omraade. Den er ogsaa 

 i andre Retninger en ejendommelig Association 1 ). 



') Meget interessante Oplysninger har P. Vageler (1907) givet om Jordluften 

 i denne og andre Moseformer. Det har vist sig, at i Molinietet er Mæng- 

 den af Luften i Jorden særlig rigelig, og at der i Overfladen produceres 

 en forholdsvis meget stor Mængde Kulsyre (i Gennemsnit af 4 Analyser 

 2,68 o/o, svarende til et Minimumsindhold af 16,68 o/ 0 Ilt). Det høje Luft- 

 indhold og den derigennem fremkaldte Udluftning af Jorden fremmer Om- 

 sætningen af organiske Stoffer. Dette Forhold hringer Vageler til at udtale 

 (S. 42): „Vielmehr ist wohl Molinia nicht als „Torfmehrer", sondern als 



