— 330 — 



Ogsaa Bevanding kan modvirke Surheden i Jorden. Saaledes 

 siger P. Feilberg (1891, S. 962): „Stærk Vanding kan lige saa vel 

 som forøget Luftcirkulation faa Bugt med Surheden"... Hvor Van- 

 ding af Tørveenge er mangelfuldt gennemført, er det dog tvivlsomt, 

 om dette bliver Tilfældet; snarere kan det endog tænkes, at Sur- 

 heden forøges. 



Endelig har Tørveskæring selvsagt fremkaldt ofte meget 

 indgribende Forandringer i Tørveengenes Tilstand; hvor store disse 

 har været, beror naturligvis paa det afgravede Areals Størrelse, paa 

 Afgravningens Dybde, paa Behandlingen af det afrømmede Parti, 

 derunder Grundvandspejlets Regulering o. s. v. Ovenfor (S. 293) er 

 anført nogle Eksempler paa, hvorledes Mosen trods en ret dyb Af- 

 gravning alligevel forholdsvis hurtig kan regenereres gennem Frem- 

 komsten af Facies, der kræver stor Fugtighed. Disse Eksempler 

 kunde være forøgede med andre andetsteds fra, som dog ikke vilde 

 give stort andet Resultat 1 ). 



Ogsaa paa den tilbage blivende, den ikke opskaarne Græs- 

 moses Karakter viser Tørveskæringen sin Indflydelse, idet den jo 

 stedse fremkalder en vis Udtørring af Overfladen, hvorved Vegeta- 

 tionen kan ændres til Fordel for de en større Tørhed taalende 

 Associationer. Ændringer kan ligeledes indtræffe paa Partier af 

 Mosen, der benyttes som Tørreplads for Tørven, og paa saadanne 

 mellem Tørvegravene liggende Arealer, der ikke længere benyttes 

 til Slæt, men ej heller som Tørreplads (se ovenfor S. 286); den 

 Færdsel, Tørvetilvirkningen medfører, vil altid have en vis Indfly- 

 delse paa Sammensætningen af Plantedækket. 



: ) Spørgsmaalet om Regenerationen i Tørvegrave har alt fra gammel Tid af 

 beskæftiget forskellige Iagttagere ; et Eksempel, skildret af Grome, er nævnt 

 S. 184 — 185. Et andet fra en senere Tid kan i denne Sammenhæng anføres. 

 Palliardi (1839, S. 18) omtaler en Regeneration» der muligvis kan henføres 

 til Lavmose. I 2. Aar efter Tørveskæringen ser man i Gravens brune Vand 

 et Overtræk af Konferver. I 3. Aar en „fuldkomnere Vegetation" af Lemna. 

 I 4. og 5. Aar finder man ,, Binsen, Wollgras und Riedgräser" - . . . Efter 

 10 — 12 Aars Forløb ses Overfladen „des gewesenen Torfstiches mit Erica 

 vulgaris, Vaccinium oxy coccus, uliginosum, Salix repens und Pinns obliqua 

 bewachsen. Nach 30 — 40 Jahren hat sich der Torf, wenn kein Vieh auf 

 ihm geweidet und das Wasser nicht abgeleitet worden ist, wieder erzeugt, 

 und man stickt gegenwärtig schon wieder an Orten, wo man bereits einen 

 Torfstich denkt. Dass der Torf wächst, unterliegt keinen Zweifel, und diess 

 zwar, meiner Ansicht nach, auf doppelte Weise: erstens durch das An- 

 schwellen des noch in der Tiefe liegenden, früher zusammengepressten, 

 noch mächtigen Torflagers, und zweitens an der Oberfläche durch Ablagerung 

 vegetabilischer Stoffe". Denne Betragtning er sikkert rigtig. 



