— 332 — 



stærkt skraanende og svagt hvælvet Flade, der gaar jævnt over i 

 den nedenfor liggende Tørveeng (eller Sandeng). Vældmoser af 

 denne Art svarer til, hvad i tysk Litteratur kaldes „Hangemoore" 

 eller „Gehängemoore" (se saaledes H. H. von Wighdorff og 

 P. Range, 1906). 



I det andet Tilfælde er Vældmosens Overflade udpræget kup- 

 pelformet hævet til Vejrs gennem Vældvandets nedenfra kommende 

 Tryk. Det er denne Form for Vældmoser, som i tysk Litteratur 

 benævnes „Quellmoore". De to foran nævnte tyske Geologer gør 

 med Rette opmærksom paa, at Forskellen mellem de to Former 

 for Vældmose kun er en morfologisk. M. H. t. Vegetationen kan 

 det i alt Fald udtales, at der ingen Forskelligheder gør sig gældende. 



Vældmosen er, i alt Fald i dens nogenlunde oprindelige Skik- 

 kelse, vandfyldt lige til Overfladen. Med god Grund kan man an- 

 vende det samme Udtryk, som man ser brugt om den ikke ud- 

 grøftede Sphagnum-Mose, at den er som en vanddrukken Svamp; 

 og denne Tilstand bevares hele Aaret rundt. Overskuddet af Vand 

 dels fordamper, dels løber bort i diminutive Strømme. Vandet er 

 koldt, selv paa en meget varm Sommerdag næsten isnende koldt. 

 Mosens Overflade er paa Grund af den store Vandrigdom over- 

 ordentlig blød og gyngende (St. St. Blicher bruger i „Røverstuen" 

 Udtrykket „Vældgunger"), en Hængesæk af en anden, men meget 

 mindre farlig Art end de tidligere omtalte Gunger langs Aa- og 

 Søbredder. 



I vore Dage finder man kun sjælden ganske urørte Vældmoser. 

 Tværtimod er de som oftest stærkere udgrøftede end andre Moser, 

 dels ved en Landgrøft, dels ved Grøfter vinkelret derpaa. Mange 

 Steder nytter denne Udgrøftning alligevel ikke stort, hvilket natur- 

 ligvis er til Held for den oprindelige Vegetations Bevarelse. 



Vældmosen er i sin naturlige Tilstand en udpræget Mosmose 

 med en ejendommelig Flora af saavel Mosser som Karplanter. Da 

 Paludella squarrosa hører til de for Vældmosen allermest karakteri- 

 stiske Arter, kan den bedst betegnes som Paludella-Mose. Dens 

 Sammenhæng skal i det følgende beskrives noget nærmere gennem 

 en Del Eksempler, hentede fra forskellige Steder i vort Land, dog 

 kun fra jyske Lokaliteter. 



Paludell a-Mose ved Bredsgaard Sø. De tidligere (S. 238) 

 omtalte Garex rostrata-Enge gaar ret pludselig over i andre „Enge", 

 der er meget stærkt paavirkede af det fra Bakkerne omkring Søen 



