— 354 — 



Pokorny (1858, S. 434) meddeler om Vegetationen i en i en 

 Højde af 4000' liggende Mose i Steiermark følgende: „eine echte 

 Hochmoorvegetation mit einzelnen alpinen Anklängen. Auch hier 

 zeigen sich einzelne Verschiedenheiten in der Flora nach den Lo- 

 calitäten. Bei dem vor mehreren Jahren versuchsweise eröffneten 

 Torfstich sieht das Moor eine Wiese gleich. Sehr wenige Sphagnen, 

 dagegen Paludella squarrosa, Hypnum nitens, Cinclidium stygium, 

 Bartramia fontana, Aidacomnium palustre; vorherrschend Scirpus 

 caespitosus (bl.) und Eriophorum alpinum (fr.)" etc., en ret blandet, 

 absolut ikke ægte Højmosevegetation, men aabenbart stærkt paa- 

 virket af Væld, hvilket dog ikke nævnes af Pokorny. Samme siger 

 (nederst S. 434) : „Ueberrascbend ist der Reichthum an Equisetum 

 palustre (fr.) und limosum an einzelnen quelligen Orten, welche mit 

 der Sumpfform von Marchantia polymorph a, mit Moosen und einer 

 subalpinen üppigen Phanerogamenflora bedeckt sind". 



Under Omtalen af „Nebentypus 2", dannet af Carex Goode- 

 noughii, tilføjer Stebler og Schröter (1892, S. 174): „Bei grösserem 

 Wasserreichtum , an Quellen und kleinen Wasserläufen, treten in 

 solchen Beständen des Gebirgs die mächtigen Horste der Rispen- 

 segge (Carex panniculata) dominierend auf". 



E. Ramann (1895—96) anfører (S. 153), at i Omegnen af Ebers- 

 walde er Sphagnum teres den paa aabne Enge først optrædende 

 Art. Af hans Vandanalyser fra Arealet om Plager See (S. 157) 

 er Nr. 3 efter de angivne Karakterplanter at dømme fra Vældmose. 



C. Warnstorf (1897, S. 143) giver en interessant Beskrivelse 

 af Mosen omkring Miedzno-Søen ved Osche, der synes omgivet 

 af Tørveaflejringer; den nordlige Søbugt er forvandlet til „Grün- 

 landsmoor", „in welchem unter den für diese Moore charakteristi- 

 schen Laubmoosen Hypnum vemicosum, H. cuspidatum, H. adun- 

 cum, Paludella squarrosa, Bryum pseudotriquetrum, Mnium affine, 

 Aulacomnium palustre, Camptothecium nitens u. s. w. stellenweise 

 sich schon zahlreich Sphagnum teres, Sph. Warnstorfii und Sph. 

 cymbifolium eingefunden haben und die Ueberführung des Grün- 

 landsmoores in ein Hochmoor vorbereiten." Af Fanerogamer næv- 

 ner Warnstorf: Pedicularis palustris, Orchis latifolius, 0. incar- 

 natus, Epipactis palustris. Hvad han her betragter som en „For- 

 beredelse" af en Højmosevegetation, bør betragtes som en særskilt 

 Formation, der fremkommer under visse givne Vilkaar. 



Hos Früh og Schröter (S. 270—271) findes en Opgørelse af 

 Udbredelsen af „Quellmoore" (i ikke skarp Modsætning til „Grund- 



