— 357 — 



egentlige Paludella-Mose. Her danner Paludella squar- 

 rosa overordentlig tætte Mosmaatter, tit yderst homogene, men 

 ogsaa ofte indblandede andre af de ovenfor nævnte Mosarter. 

 Disse bløde, vanddrukne Mostæpper er ved deres ejendommelige, 

 lyst grønne Farvetone af fremragende fysiognomisk Betydning. 

 Mærkeligt er det, at Paludella næsten aldrig fruktificerer, men kun 

 formerer sig ad vegetativ Vej, et Forhold, der forøvrig er fælles for 

 de fleste Vældmose-Mosser 1 ). 



1 Forhold til Mosserne er Karplanterne i Paludella-Associationen 

 kun lidt fremtrædende. Spredt forekommer kraftige Tuer af Carex 

 panniculata eller tynde og svage Skud af Carex rostrata o. a. Ca- 

 riées med Vandrerhizomer. De meget karakteristiske Vældmose- 

 Urter Saxifraga hirculus og Lotus uliginosus mangler sjælden ; lige- 

 saa lidt Menyanthes, Parnassia, Coronaria flos cuculi o. ti. a. af de 

 i Listen opførte Arter. Den eneste Vedplante er Salix hastata. 



2 og 3. Hvor Paludella selv mangler eller er sparsom, kan Philo- 

 notis fontana eller flypnum trichoides ved deres rige Forekomst danne 

 Associationer, henholdsvis Philonotis fontana-Mos e ,,og Hyp- 

 num trichoides-Mose, hvori forekommer de samme Arter af 

 Mosser og Karplanter, som i den egentlige Paludella-Mose. Der er 

 næppe nogen Tvivl om, at Philonotis-Mosen er meget nær beslægtet 

 med den af G. H. Ostenfeld (1906, S. 69) benævnte og omtalte 

 Philonotis-Association, der forekommer „ved Kildevæld og langs de 

 nedrislende Vandløb" paa Færøerne, og som forøvrig synes „vidt 

 udbredt i nordiske Bjærglande". Baade fra Island og Grønland er 

 den Art Formationer, tildels under Navn af „Moskær", beskrevne 

 af forskellige Forfattere. Betingelserne for Fremkomsten af en 

 Philonotis-Association er dog ingenlunde knyttede alene til Bjærg- 

 lande og det høje Nord ; vi møder den ogsaa i Lavlandet og under 

 sydligere Breddegrader, saaledes i Danmark, men blot hvor koldt 

 og friskt Vand rinder frem. Ostenfeld fremhæver desuden, at Van- 

 det sandsynligvis er rigt paa Luft (Ilt og Kulsyre) 2 ). For Forstaael- 

 sen af Vældstedernes Vegetation bør Hovedvægten dog vistnok 

 lægges paa Vandets lave Temperatur, hvilket Ostenfeld ogsaa synes 



a ) Leop. Loeske (1900) har givet spredte, men interessante Meddelelser om 

 Tilpasningsfænomener hos „Sumpfmoosen", som han kalder Paludella, 

 Philonotis, Hypnum trichoides, Thyidium Blandowii o. s v. 



2 ) Potonié (se Von Wichdorff og Range, 1906, S. 106) har derimod udtalt, 

 „dass Quellmoore vielleicht vorwiegend an sauerstoffarmen Quellen ent- 

 stehen möchten". 



