— 382 - 



Løb. Søen er uden Tilløb og havde heller intet Afløb, før den 

 ovenfor nævnte Grøft i Syd blev gravet. — Langs næsten hele 

 Søens Kyst fandtes i 1896 og 1901 et forholdsvis smalt Tilvækst- 

 bælte, men formodentlig paa Grund af Søens ringe Størrelse og 

 dens for Vindens Virkninger ret dækkede Beliggenhed viste der 

 sig ingen synderlig Forskel m. H. t. Tilgroningens Styrke paa de for- 

 skellige Punkter af Bæltet. Dette kunde inddeles i følgende Zoner. 



1) Yderst voksede Sphagnum cuspidatum sammen med Alger, 

 Hypnum fluitans og en Vandform af Cephalozia media. Denne 

 Zone var kun meget smal, 30 — 50 cm, og gik snart over i 2), hvor 

 Sphagnum cuspidatum dannede Bundvegetationen, medens Car ex 

 limosa voksede derpaa i en meget kraftig og tæt Ring. Ganske 

 enkelte Molinia og Scheuchzeria palustris. 3) Herefter fulgte en 

 Zone, lidt højere og lidt mindre fugtig, med Agrostis canina i tæt Be- 

 stand, enkelte smaa Tuer af Eriophorum vaginatum og Carex 

 canescens. 4) Den inderste Zone dannedes af Sphagnum apicula- 

 tum, S. medium og S. rubellum; i Sphagnum-Dækket fandtes til- 

 lige Junger mannia anomala og Cephalozia media. Den yderste 

 Del af denne Zone var karakteriseret af Carex limosa og Scheuch- 

 zeria palustris, den inderste af Rhynchospora alba og Carex ro- 

 strata, i ringe Mængde. For hele Zonen noteredes Eriophorum 

 vaginatum, Oxycoccus, Andromeda og Drosera rotundifolia. 



Næsten umiddelbart indenfor dette Tilvækstbælte begyndte ogsaa 

 i 1896 den lyngklædte Eriophorum vaginatum — Sphagnum-Mose. 

 Uden Tvivl er denne skarpe Grænse dog kunstig, fremkaldt ved 

 en ret pludselig Vandstandssænkning, der formodentlig betingedes 

 ved Gravningen af Afvandingsgrøften i Syd. Man maatte vente at 

 have fundet en endnu kraftigere Zone, især bestaaende af Erio- 

 phorum vaginatum, end den nu raadende. 



I 1909 var der sket den Ændring af Tilvækstbæltet, at der 

 udenfor den smalle Sphagnum cuspidatum-Facies var fremkommet 

 en ligeledes smal Bræmme af Carex rostrata, og at Agrostis 

 canina-Zonen nærmest var forsvunden. Paa de højeste Partier af 

 den inderste Sphagnum-Zone (ovenfor 4) var fremkommet Gymno- 

 cybe palustris, der ej tidligere var set. Endog her havde et enkelt 

 Individ af Pinus montana slaaet an 1 ). 



l ) I denne Sammenhæng kan erindres om en af S. Petersen (1872, S. 247) 

 given Beskrivelse af den nær Faaborg liggende S ort es ø med dens Om- 

 givelser. Den lille Sø er „omgiven af en Bræmme af Hængedynd, over- 

 klædt med Sphagnum" ; denne Bræmme er atter omgivet af en „ Lyngrevle". 



