— 388 — 



Til de lyngklædte Tuer er Hylocomium parietinum og Stereodon 

 ericetorum knyttede; her er ogsaa Gymnocybe palustris talrig, og 

 Cladonia rangiferina, der overalt i Mosen er meget hyppig, naar 

 der sin kraftigste Udvikling. Mod Mosens Udkanter udmærker 

 baade Calluna og Myrica sig ved en langt mere frodig Vækst end 

 inde paa Mosen. Tillige bliver Myrica efterhaanden mere domi- 

 nerende, og den danner paa mange Steder langs Randen et over 

 10 m bredt og ret homogent Bælte, hvori dens Højde er ca. 80 cm. 

 I dette Bælte, der udadtil danner Lyngmosens Afslutning, vandrer 

 Betula pubescens ind; ogsaa her finder man hyppig Tørvegrave, 

 hvori Genvæksten nu i det væsentlige bestaar af Molmia, Agrostis 

 canina og Car ex hirta. Myrica-Bæltet gaar jævnt over i en Rand- 

 zone af Bet u la-Mose, hvor baade Betula pubescens og B. verru- 

 cosa danner Hovedvegetationen, og hvor endvidere findes: Sorbus 

 aucuparia, Populus tremula y Salix cinerea, S. aurita, Frangula 

 alnus og Juniperus communis. — 



Den lavt liggende Del af Vendsyssel, der overhovedet er rigt 

 paa store Mosearealer i forskellige Udviklingsfaser — nogle er nævnt 

 i det foregaaende — ejer som bekendt ogsaa meget anselige Stræk- 

 ninger af Sphagnum-Mose: Store Vildmose, Hals Mose, Hov Mose, 

 Ulsted Mose, Lundergaard Mose, Kolmose, de store Moser ved Foden 

 af „Grenen" og endnu andre. Nogle af disse omtales nedenfor. 



Store Vildmose er, som tidligere sagt (S. 295), for en meget 

 stor Del begrænset af vidtstrakte Engdrag af forskellig Beskaffen- 

 hed. Naturligvis findes ingen skarp Grænse mellem Græsmose og 

 den egentlige Vildmose, men efter den foreløbig udførte Afstikning 

 af Grænsen at regne kan det siges, at den egentlige Vildmose, 

 d. v. s. den mere eller mindre lyngklædte Sphagnum-Mose omfatter 

 6243 ha (eller lidt over 11,300 Td. L.), altsaa meget nær den Stør- 

 relse, som angives af Brinck-Seidelin (1828, S. 58), nemlig 12 à 

 13,000 Tdr. Ld., og af E. Dalgas (1880, S. 211); sidstnævnte siger, 

 at „den egentlige Hede-Mose neppe udgjør mere end ca. 12,000 Tdr. 

 Land, hvoraf 8460 Tdr. L. høre under Stamhuset Birkelse, medens 

 Resten ejes af Beboerne i Bjergsted, Nørhalne og Tylstrup". 



Fra et Par højt liggende Punkter i Mosens umiddelbare Nær- 

 hed — Birsted Kirkebakke og Sandalsbjærg — modtages det stær- 

 keste Indtryk af den imponerende Flade, hvis Grænser man ikke 

 øjner, og hvis overordentlig monotone Ensformighed fremkalder en 

 skarp og meget ejendommelig Modsætning til det omgivende Land 

 af Eng og Ager. Har man først passeret det paa alle Sider af 



