— 403 — 



i den sydlige, ca. l,5m; heraf er 1 —0,8 m Sphagnum-Tørv. Over- 

 fladen falder fra Midten til alle Sider. Langs Kanterne, især mod 

 Syd, har Mosen længe været anvendt til Tørveskæring; selv langt 

 ind træffer man talrige, men smaa Grave; fuldstændig urørt, som 

 angivet af A. Jessen (S. 167), er Mosen altsaa ingenlunde. Udnyt- 

 telsen har endda været saa indgribende, at Mosen maa betegnes 

 Calluna— Eriophorum vaginatum — Sphagnum-Mose. Og- 

 saa O. G. Petersen (1896, S. 183) har fundet Hals Mose mere tør 

 end Lille Vildmose. 



Sphagnum-Vegetationen er en Del tilbagetrængt; man finder 

 kun smaa og forholdsvis faa Sphagnum-Flader, men flere Puder, 

 saa vidt jeg har set, af den sædvanlige Sammensætning. Sphag- 

 num rubellum er meget udbredt; i dens Tuer fandt jeg, foruden 

 Gymnocybe palustris, Stereodon ericetorum og Hylocomium parieti- 

 num, smukt udviklede Individer af Dicranum majus og Jungerman- 

 nia Kunzeana. Som sædvanlig er Cladonia rangiferina hyppig 

 paa Tuerne. Døde Sphagnum-Flader angives af A. Jessen (S. 166) ; 

 jeg har dog ikke bemærket saadanne. I Tørvegravene er Sphag- 

 num cuspidatum i livlig Vækst; kun her, ej paa Sphagnum-Flader, 

 har jeg truffet Rhynchospora alba. Paa. afbrændt Overflade er set 

 Tuer af Leucobryum glaucum. Endnu maa af Mosser nævnes 

 Hypnum pseudofluitans, der danner store sammenhængende og lyst 

 fløjlsgrønne Overtræk paa de udtørrede Grøfters Sider (sydlige Del). 



Eriophorum vaginatum synes eneraadende; Scirpus caespitosus 

 har jeg ikke bemærket. I Nordvest er Tuerne, vistnok paa Grund 

 af Kreaturfærdsel, størst. Af Interesse er at bemærke, at Molinia 

 findes inde i Mosen, men naturligvis kun i yderst begrænset An- 

 tal; derimod bliver den i Udkanterne talrigere, særlig imod Øst, 

 hvor Hals Mose gaar over i Garex panieea-Mose (Dankær). 



Calluna er overalt talrig; i Mosens Yderkanter og langs Grøf- 

 ter bliver den kraftig og høj, 0,8-1 m. O. Paulsen (1900, S. XXVII) 

 siger: „Vegetationen var meget ensformet, bestod næsten udeluk- 

 kende af Lyng, og Terrænet var meget tuet og besværligt at gaa 

 i". Erica er mindre talrig end Calluna; Myrica hist og her talrig, 

 løvrig: Oxycoccus, Andromeda, Vaccinium uliginosum, almindelig 

 paa forholdsvis tørt Terræn, og V. vitis idaea, især paa gamle 

 Tørvebænke og paa Eriophorum-Tuer, t. Eks. mod Nordvest. I 

 Mosens Yderkanter, særlig mod Syd og Vest, er Betula pubescens 

 i smaa Individer meget hyppig; den vandrer udad paa den efter- 

 haanden afgravede og afvandede Mose. Langs Grøfter kan træffes 



26* 



