— 406 — 



mensatte af Sphagnum cuspidatum paa de fugtigste Partier; sam- 

 men med den forekommer Sphagnum tenellum, der dog er mindre 

 hyppig og en Smule mindre hygrofil, og S. recurvum. Døde Plet- 

 ter forekommer særlig nærved stærkt afvandede Partier, saaledes 

 umiddelbart Vest for Amtsvejen ; de skyldes, ligesom i Store Vild- 

 mose, den stærke Veksel i Fugtighed. Ovenfor Sphagnum-Fladerne 

 følger de pudedannende Sphagnum- Arter: S. papillosum, S. medium 

 og S. rubellum, der gærne danner Toppen af Puderne og, stærkt 

 udsat for Lyset, ofte har prægtige, røde Farvetoner. I og paa Pu- 

 derne findes Cephalozia catenulata, Odontoschisma Sphagni, Gymno- 

 cybe palustris, Stereodon cupressiformis , S. ericetorum, Hypnum 

 parietinum og Polytrichum commune. Har først Ericacéerne faaet 

 Overhaand, er Stereodon-Artevne meget fremtrædende, fortrængende 

 Sphagna, der stedse findes i en død Masse under det af Stereodon 

 dannede Dække. 



Paa Sphagnum-Fladerne, baade levende og døde, vokser som 

 sædvanlig Eriophorum polystachyum, Rhynchospora alba, Drosera 

 rotundifolia og D. intermedia. Paa de døde Pletter kan der, naar 

 disse ligger tørre, indfinde sig en stor Mængde Kimplanter, især af 

 Erica og Myrica ; men i alt Fald de første gaar vist næsten altid 

 til Grunde. 



Scirpus caespitosus er i Knud Mose afgjort talrigere end Erio- 

 phorum vaginatum, som dog ogsaa er tilstede i rigelig Mængde. 

 Den samme Iagttagelse har O. G. Petersen (1896, S. 183), som ogsaa 

 har besøgt Mosen, gjort; han siger, at Eriophorum her er mindre 

 fremtrædende. Scirpus-Tuerne er størst paa Grænsen af Sphag- 

 num-Fladerne; de danner det væsentligste Grundlag for den efter- 

 følgende Vegetation af Dværgbuske; saa snart disse faar Magt, af- 

 tager Tuerne i Størrelse. Af Glumiflorer træffes i den urørte Mose 

 kun Molinia, men blot i enkelte og yderst spredte Tuer. 



Erica tetralix er i den uafdrænede Del af Mosen absolut 

 hyppigere end Calluna og meget stærkt fremtrædende. Kun paa 

 de mere udtørrede Partier, ligesom paa de højeste Tuer, har Calluna 

 Overmagten; her staar den tæt og næsten ens høj, og Bunden er 

 ret jævn; paa de samme Steder er Sphagnum-Væksten ubetydelig, 

 og det maa antages, at Brande har foraarsaget en endnu større 

 Ensformighed end den oprindelige. Meget karakteristisk for Mosen 

 er den rigelige Indblanding af Myrica. O. G. Petersen (S. 183) 

 bemærker, at Myrica er spredt over det hele, hvorved Knud Mose 

 afviger fra Lille Vildmose. Myrica naar sin kraftigste Udvikling 



